Režie:
Lee Isaac ChungScénář:
Lee Isaac ChungKamera:
Lachlan MilneHudba:
Emile MosseriHrají:
Steven Yeun, Ye-ri Han, Yeo-jeong Yoon, Noel Cho, Alan S. Kim, Will Patton, Scott Haze, Darryl Cox, Laurie Cummings, Chloe Lee, Esther Moon, Ben Hall (více)Obsahy(2)
Osmdesátá léta minulého století. Rodina korejských přistěhovalců se stěhuje z města na arkansaský venkov, aby si splnila svůj americký sen. Doufají, že jim život na farmě zajistí lepší budoucnost, ale nové prostředí jim klade do cesty řadu překážek. Ty jim však pomůže překonat jejich vzájemné pouto. (HBO Max)
Recenze (89)
Bohužel mě to vůbec nebavilo a nezaujalo ()
Oscar 1 : Herečka VR - Yeo-jeong Yoon + 5 nominací: Nejlepší film, Režie, Herec HR - Steven Yeun, Scénář, Hudba ()
Moc pěkné. A24 drama o tom, jak se rodina korejských přistěhovalců snaží v Arkansasu rozjet zeleninovou farmu. Jeho srdcem je ale jednoznačně vztah mezi malým chlapcem a babičkou. Ideální věc, když se chce člověk nechat lehce dojmout, ale ne nějak lacině. U vytržení jsem teda ale byl z toho chick sexing, to jem netušil, že existuje. Job snů :D ()
Ze začátku to působí mile, nenuceně. Divák má pocit, že tohle je ten druh epického dramatu, kterak korejská rodina vydělala pár peněz, aby si koupila pozemek, který žádný z Američanů nechce, a rozhodla se na něm pěstovat korejské plodiny. Postupem času do toho ale začne zasahovat Will Patton se svým ortodoxně extravagantním vymítáním ďábla z plodin, které na pozemku rostou a začalo to mít nádech něčeho, co ve filmu nejspíš nepotřebuju pozorovat. Atmosférou prostředí nicméně milé, závěr filmu melancholicky hezký. Té rodině štěstí prostě přejete a to i přesto, že se mnohdy setkává s prototypy omezených Američanů. ()
║Rozpočet $2milióny║ Tržby USA $3,110,580║ Tržby Celosvetovo $15,312,445▐ Taká skromná komorná artovina, ktorá nedá ale nič na vrch. /55%/ ()
„MINARI JE TA NEJLEPŠÍ BYLINA. DAŘÍ SE JÍ VŠUDE. JAKO PLEVELU, TAKŽE MŮŽE UZDRAVIT BOHÁČE I CHUDÁKA…“ /// Ty vole… Korejská rodina v USA, někde na venkově, farmařej, bydlej mobilhejmu… pak přijede bába, kluk se pochcává….Američan v neděli nosí kříž (vohromnej… dřevěnej!)… Kurva to je vopruz. Ať už jde ta CORONA do hajzlu, nebo chcípnu při sledování podobnejch bijáků…. Jako není to žádná idyla. A pak se to ještě trochu sere… ovšem pomalu… takže spíš nuda, než strhující drama. Furt čekám na nějakej zlomovej bod… a von je konec. Hmmm… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Tchýně je nemocná a má přijít vymýtač. 2.) Stará ve mně ztratila víru. (Každopádně doporučuju jít se radši vožrat!) 3.) Thx za titule „Giovanni“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
„Čo sa schováva, je strašidelnejšie a nebezpečnejšie.“ Niekedy majú niektorí tvorcovia nezávislých (melo)drám tendenciu svoje filmy zbytočne komplikovať akýmsi nazvime to „umeleckým fílingom“. Dobrou správou je, že Minari sa (až na divnú postavu, ktorú hrá – ale treba dodať, že dosť dobre – Will Patton) na nič nehrá a je „len“ priamočiarou (melo)drámou s jasným dejom a zrozumiteľnými postavami, ktoré nerobia žiadne umelecké blbosti, ktoré by rušili vašu pozornosť. Navyše je kasting sympatický. Problém je, že je to dlhé a trochu nudné a hoci som sa na to tešil, tak nakoniec som nejako zostal v rozpakoch. Atmosférou mi to trochu pripomenulo americké nezávislé nízkorozpočtové drámy, ktoré sa robili prevažne v polovici 90. rokov. ()
A tak mají Amíci na kontě svůj "korejský film". Dá se říct, že podobný dramatům, které známe z Koreje, akorát trošku slabší, bez pořádného děje, bez překvapivých momentů. Věřím, že diváky, kteří nejsou zvyklí na korejskou tvorbu, herce a jejich zvyky a jednání to možná uchvátí. Já si říkám, kde je nějaká přidaná hodnota. Ano, jasně, je tam to spojení dvou zemí, a to má svoje kouzlo, ale co dál? Měla jsem asi příliš velká očekávání. 3* ()
Je to hezký, hezoučký až pěkňoučký film. Nic pro mě. Ale umím si představit, že pro korejskou komunitu v USA a komunity v analogických pozicích jinde půjde o takový ten pěkný osobní kýč, který jednou za čas každý potřebuje - budiž jim to přáno. ()
Až moc "pěkné". V jednu chvíli to chce být laskavé a hřejivě lidské, aby z toho pak zase na chvilí byla cítit snaha podat "realistickou" zprávu o korejských přistěhovalcích v USA 80. let. Tyhle dvě polohy jsou spolu ale falešné, protože ten film ve výsledku není o ničem, jen pásmem vlezlých, vyumělkovaných prosluněných obrázku s obligátním humanistickým poselstvím. Český ekvivalent Minari je Po strništi bos. ()
Pekný, malý, citlivý film, ktorému trochu škodí oscarový buzz výnimočnej udalosti. 7/10 ()
Mám rád tieto pomaly plynúce dramaty. Príbeh o chudobnej ale pracovitej Kórejskej rodine v USA ma spočiatku bavil, rozhodne má svoju kvalitu, príbehu skvele pomáha dobrá hudba, ale s blížiacim sa záverom i samotným záverom som cítil premrhanú šancu. Chcelo to trochu viac dramaticky pritlačiť, chytiť diváka za srdce, no úplne to nevyšlo. V záverečných titulkoch som sa pousmial pri mene producenta- Brat Pitt, Ten sa na Oscaroch ukázal a milá staršia predstaviteľka, ktorá získal Oscara ho mohla konečne vidieť... Tesné 4 hviezdy. 70%. ()
Jasný outsider Oscarového klání, který není ničím extra vyjímečný. Hlavní hrdina má po většinu filmu spíše peška a ještě navíc mu přijede tchýně. Nyní už vím, že zemědělství v Americe mají na svém triku i Korejci. Film mě určitě pomohl rozšířit si obzory. 60% ()
Na jednu stranu je Minari americkou produkcí od studia A24, na tu druhou stranu je ovšem na mnoha prestižních filmových ocenění nominován v kategorii ´´ nejlepší zahraniční film´´. Tak či tak je pravdou, že je Minari zcela určitě jedním z nejlepších filmů loňského roku, který minimálně naprosto bravurně pracuje s motivem amerického snu. A to takovým způsobem, že zcela určitě bude patřit na seznam nejlepších filmů, které pojednávají o plnění si amerického snu. Netradiční hrdinové filmu, kteří mají podobu korejských emigrantů jsou inspirovány vlastními zážitky Lee Isaaca Chunga, který sám kdysi vyrůstal na farmě v Arkansasu a scénář Minari je tak do velké míry autobiografií. I dost možná proto se Chungovi daří scénářem a následným tvůrčím vedením vydolovat z diváka ty správné emoce, které by zrovna měli dorazit. Z příběhu, který napsal sám život vznikl neskutečně silný filmařský zážitek se strhujícími hereckými výkony, velice pěkným vizuálem a především skutečně silným emocionálním dopadem. V Minari se především naprosto výtečně buduje vztah mezi vnukem a babičkou. Alan Kim jako malý David si musí zvykat na svou objevivší se babičku v podání Youn Yuh-jung a i přesto, že Davidovi z počátku moc nevoní fakt, že jeho babička nesplňuje jeho tradiční představy o ideální babičce (především i proto, že nosí pánské spodní prádlo). Do toho je navíc malý David konfrontován se dvěma rodiči, kteří nemohou být více rozdílní a navíc se vše začíná ještě více komplikovat. Přitom všem Chung umí parádně pracovat s humorem, zároveň ovšem skutečně umí gradovat tempo v oblasti vykreslování vztahu postav. Mezi Davidem a jeho babičkou tak postupně vzniká velmi zvláštní forma sblížení, mezi Davidovým otcem v podání Stevena Yeuna a Davidovou matkou v podání Han Ye-ri naopak vzniká větší propast. Davidův otec Jacob je těžce uchopitelnou postavou, především i proto, že se dá z různých úhlů označit jako sobec, který sám naznačí, že mu jde dost možná více o jeho farmu než o rodinu. Zároveň ale Minari obsahuje spousta momentů, kterými jde Jacoba vyčíst jako muže, který miluje svou rodinu. Yeun je v téhle složité roli naprosto parádní a naprosto bravurně zvládá ztvárnit obě pózy Jacoba, které o něm naznačují něco jiného. Davidova matka Monica je naopak velmi obětavá žena, která nerada vyvolává konflikty, v těch vyhrocených momentech se ale nebojí zvýšit hlas. Stejně jako Yeun předvádí Ye-ri velice obdivuhodný výkon a i díky těmto dvěma fantastickým výkonům tolik funguje ta manželská dynamika. Společně s kameramanem Lachlanem Milnem Chung bere důraz na vizuál a film je plný nádherných záběrů, které působí skutečně významně. Soundtrack Emile Mosseri naprosto bravurně sedí k celému filmu a to především když dojde na kytaru. A i přesto, že se v Minari dějí velmi nepříjemné věci, které by nejednu rodinu brutálně položili, Chungův scénář si nadále celou dobu drží jistou formu optimismu. Byl jsem až dojatý, jak moc velkou duši a přesah celý příběh Minari má a o to víc je potěšující, že i v ostatních ohledech jde o mistrovskou podívanou. Pár momentů možná v celkovém součtu nikam nevede, jinak si ale těžko představit citově silnější zpracování tohohle bravurního příběhu. Minari je neskutečně dojemný zážitek, který se může opřít o silné herecké výkony, výtečný scénář, bravurní režii, dokonalou vizuální stránku a silný soundtrack. Tenhle portrét jedné korejské rodiny, která si plní svůj americký sen jednoduše stojí za to a velmi rád budu sledovat, jakým směrem se Chung ve své kariéře vydá příště........ () (méně) (více)
[VIDĚNO 7.3.] "Minari is truly the best. It grows anywhere, like weeds. So anyone can pick and eat it. Rich or poor, anyone can enjoy it and be healthy. Minari can be put in kimchi, put in stew, put in soup. It can be medicine if you are sick. Minari is trully wonderful!" ______ Poté, co Stevenu Yeunovi rozjebal jeden nejmenovaný sociopat hlavu baseballovou pálkou omotanou ostnatým drátem, Štefan zdatně chopil osud do svých rukou, a zavítal na scénu nezávislé kinematografie - přesněji zavítal do subtilního minimalistického dramatu od ikonického studia A24, 'Minari' - v podstatě agitační reklamy na kuří farmy, vypovídající o životě korejských přistěhovalců, kteří se pokouší asimilovat do diaspor společenského ekosystému amerického státu Arkansas. Lee Isaac Chung z hlediska kauzality natočil sice zbytečně apatický, zato formálně velmi konzistentní (snímek brilantně pracuje s dikcí nevyřčeného a v mnoha okolnostech tak spoléhá na implicitnost a submisivní symboliku, v jejíž specifikách divák musí permanentně hledat) i narativně distingované melodrama, které vytváří velmi autentické plastické zrcadlo které reflektuje život přistěhovalců v americké pospolitosti - ačkoliv celková péče o tenzi a konflikt by mohla být víc sofistikovaná vzhledem k tomu, že se jedná o autobiografii samotného autora, a celková výpovědní hodnota strádá a emocionální impakt značně stagnuje. Ale jinak v resumé snímek nenabízí nic víc či míň - nejspíš jsem očekával příliš mnoho. Zlatý Glób v kategorii Nejlepší cizojazyčný film bych tomu určitě neudělil - už jen z toho důvodu, že byl produkován a distribuován výhradně v USA. Just sayin'... // VERDIKT: 7,4 kuřecích ovulací z 10 // 🐣🐤🐣🐤 ()
Film, na ktorý sa dobre pozerá, pretože veľmi príjemne plynie a i keď sa hrdinom dejú nepríjemné veci a nechceli by ste častokrát byť na ich mieste, nikdy neskĺzneme k čistej depresii. Je to skrátka o prístupe, o ťažkom pretĺkaní sa životom v USA ako rodina emigrantov sa dá nakrútiť aj ťažká sociálna dráma. Osobne mi ale tieto postavy príliš nesadli, nerozumel som tomu, prečo nie sú schopní sa naplno podporiť (žena neverí, že muž uspeje, muž by dal prednosť svojmu cieľu aj na úkor rodiny), pričom by stačilo sa iba normálne porozprávať a dokola sa nehádať. Koniec je otvorený, niečo dôležité sa ale z neho vyčítať dá a veci si môžeme domyslieť po svojom. ()
"Minari" budem hodnotiť ako fantastický úvod filmového roka 2021. Skvelý, silný, dobre napísaný film, ktorý podľa mňa stojí za to vidieť. Čo ma najviac teší na filme je to, že má niekoľko rôznych dejových línií, ktoré sa ale navzájom nerušia a vytvárajú dokopy vynikajúci príbeh. Sledujeme vzťah medzi rodičmi, vzťah medzi malým Davidom a jeho babkou. Rovnako vnímame situáciu, v ktorej sa ako rodina ocitli a ako to na nich vplýva. A je tu niekoľko veľmi dobrých momentiek, ktoré sú podané veľmi inteligentnými dialógmi, ktoré ale nepôsobia, ako keby ich napísal nejaký inteligentný scenárista. Ideálny príklad je pre mňa scénka s hadom, po ktorom začne David hádzať kamene, aby ho odplašil. Ale babka mu povie, aby to nerobil, lebo sa môže schovať. A niečo čo je schované je nebezpečnejšie ako niečo čo vidíš. To je veľmi inteligentné. Rovnako skvelý je dialóg medzi rodičmi, keď si uvedomujú, že si sľúbili, že jeden toho druhého zachránia a pritom sa im vzťah rozpadá priamo pred očami. Všetky postavy sú pochopiteľné. Každý z nich má svoje dôvody konať tak ako koná. A v záverečnej momentke som pocítil veľkú dávku nádeje. Napriek všetkému zlému čo sa udialo veci môžu nakoniec dopadnúť dobre. A to je asi aj odkaz, ktorý si z filmu môžeme vziať. Rovnako skvelá je scénka, keď David hovorí babičke, že nechce ísť do neba a nechce umrieť. A veci čo sa udejú nasledujúce ráno pôsobia ako keby skutočne niečo urobila, čím svojho vnuka ochránila. Jediná scénka, ktorá mi prišla trošku zbytočná je časť, kde je David u svojho kamaráta z kostola. Hoci to má tiež celkom dobrý prínos, tam som mal pocit, že sa môj záujem asi najviac vytratil. Ale ak je to najväčší problém s filmom, nemám sa moc čo sťažovať. Skvelá práca Lee Isaac Chung. Takto si predstavujem skvelý film so silným príbehom. Hodnotenie: A ()
Tak od vzťahovej drámy v zatiaľ červených číslach som očakával omnoho viac. Navyše, keď to má kórejský šmrnc a oni tie filmy vedia. No ale tu sa nič nedialo. Fádne medzigeneračné dialógy, divák si v podstate nevyvinie vzťah postavám a celkovo sa vo filme skoro nič nedeje, až teda na požiarnu záverečnú pasáž, ktorá ako jediná pustila príležitosť slabším emóciám. Na filme ma zaujal najviac lahodný pohľad na sushi, čo tam ukázali, ale aj na tom musel čakať cez hodinu a pol. ()
Je to milé, miestami úsmevné, ale aj smutné .. také obyčajné ako sám život. 3,5* ()
„Minari” je asi príliš "ambicióznym" počinom, ktorý ma nechytil za srdce zrovna tak, ako som zo začiatku trochu (naivne) očakával, či chcel ? Čím vyššie hodnotenia na prestížnych databázach, tým prichádzajú čoraz väčšie sklamania ? A ani trebárs nadelených 98 % od kritikov, či povedzme 89 % od divákov, ešte automaticky neznamená, že to budem vidieť navlas rovnako, pretože až s príchodom záverečných tituliek, sa konečne na vlastnej koži presvedčím o tom, kde vlastne trčí pravda ? Snímok nebol ničím extra výnimočným, ak nepočítam časté prelínanie jazykov - angličtiny s kórejčinou, čo je i napriek tomu rušivým elementom. Ak by dajme tomu režíroval renomovaný autor Parazita, to jest scenárista, producent a režisér - Joon Ho Bong, bolo by to zrejme ešte oveľa viacej zaujímavejšie, než sledovať úplne štandardnú réžiu Leeho Isaaca Chunga, za ktorú je dokonca nominovaný na Oscara, a to priamo vypovedá o bezbrannosti súčasných akademikov, ktorí už nedokážu poriadne rozlíšiť priemernosť od nadpriemernosti, alebo tentokrát asi ani nebolo z čoho vyberať, však ? Tým nechcem práve povedať, že by bol nejakým spôsobom nevydareným, to ani zďaleka netvrdím, len skrátka mi chýbalo čosi viac, čím by si ma získal. Je to obzvlášť typická záležitosť na jedno, obyčajné pozretie, a tým to v podstate celé hasne, že už asi nedostanem znovu chuť sa k nemu vracať !? Podľa hodnotenia to najskôr vyzerá tak, že áno. ()
Reklama