Režie:
Ivo NovákKamera:
Jiří MacákHudba:
Petr HapkaHrají:
Vlastimil Harapes, Jana Šulcová, Klára Pollertová-Trojanová, Jan Kačer, Jiří Kodet, Oldřich Vízner, Jan Přeučil, Zora Ulla Keslerová, Svatopluk Beneš (více)VOD (1)
Obsahy(1)
O jistotách života a pochybnostech lásky... Inženýr Dušan Roček (V. Harapes) se ve volném čase vášnivě věnuje svému koníčku – létání na rogalu. Spolu s ním tento sport vyznává i jeho patnáctiletá dcera Milena (K. Pollertová). Naopak Dušanova žena Magda (J. Šulcová) nemá pro jejich riskantní způsob zábavy pochopení. Nakonec to však není létání, co způsobí neštěstí: Milena se totiž těžce zraní při automobilové nehodě. Protože jí zůstala jen jedna ledvina, která je poškozená, může ji zachránit jedině transplantace. Dušan se jako nejbližší příbuzný nabídne jako dárce. Jenže během vyšetření vyjde najevo, že skutečným Mileniným otcem je někdo jiný… (Česká televize)
(více)Recenze (47)
Zajímavý námět, ale naprosto příšerné zpracování. Spousta úplně prázdných pasáží a zdlouhavých keců o ničem se střídá se scénami, v nichž se sice cosi děje, ale je to pro změnu strašně přehnané. A logika byla tvůrcům asi také poněkud cizí. ()
Harapes je možná dobrej brejking performer, ale sledovat jeho herecký výkony je pro mě doslova utrpení. A to snad akorát jeho postava v celym filmu byla aspoň trochu zajímavá. Nechápu, koho napadlo obsadit ho do hlavní role. Navíc ostatní (rozhodně mnohem lepší) herci jako Kačer nebo Kodet nějak neměli moc, co hrát. Pro mě je to tak na rozmezí 2-3 hvězdičky, ale kvůli baleťákovi se tentokrát přiklonim k nižšímu hodnocení. ()
Podle mě trochu promarněný námět, základ je výborný, životní dilema, které člověka nutí zhodnotit to, co pro něj vlastně znamená být otcem. Zpracování je však spíš průměrné, zejména dost slabé dialogy občas tahají za uši. Přesto film nezatracuji jako mnozí. ()
Zatímco natalita romské populace dosahuje závratných výšin, pročež mají doma veselo a případné ztráty (způsobené drobnými chybkami při výchově) jsou povoleny, upracovaný člen menšinového etnika se v potu tváře zmůže z pozice předka na zadka sotva jednoho. Když už se mu tato nehoda stane, zcela přeláme žebříček hovnot a je jednou provždy odsouzen ku strachu. Právě na tuto strunku mi udeřila harafenka i její spektakulární herecký majstrštyk. Pravda, také mi přijde zvláštní, že dcera vlastní pokožku podivného odstínu a mluví plynně Malajsky, já však nejsem nějaká vykroucená slečinka, která šermuje kabelkami s Květou Fialovou, takže drobné nesrovnalosti bohorovně přehlédnu.... ()
Na předlohu Stanislava Rudolfa si velmi dobře vzpomínám. Někdy během puberty jsem ji vylovil z rodinné knihovny, začal ji číst a celý den ji neodložil. Kvůli / díky příběhu mladé dívky na mě ohromně zapůsobila a o některých krvavých situacích se mi zdálo tak intenzivně, že jsem od té doby žádnou další Rudolfovu knihu do rukou nevzal. Ale prý můžu být klidný, o nic jsem nepřišel. Film se mi líbil s jednou jedinou, ovšem celkem podstatnou výhradou, a tou je obsazení hlavní role. Vlastimil Harapes by zkrátka neměl hrát nic jiného než bezcharakterní slizké vykuky, protože ty jediné jsem mu schopný věřit. Jo, takhle obsadit třeba Františka Němce, to by byla úplně jiná káva... Škoda. Jinak jsem byl ale spokojený, obzvlášť se mi líbilo charismatické doktorské duo Jan Kačer a Jiří Kodet. Tři a půl. ()
Vlastimil Harapes nehraje, ale pěkně vypadá. Klára Pollertová s vizáží, že má smrt na jazyku se maskérům povedla. Příběh je citlivě natočený a situace, do které se dostal otec Mileny, byla dramatická a uvěřitelná. Za zmínku stojí také tým lékařů a jejich profesionální nasazení při snaze o záchranu života. A co mě přilákalo před obrazovku? Působivá a dojemná hudba Petra Hapky umocňující sílu příběhu. ()
Tuhé rodinné drama o nemocné dceři a vztahu jejích rodičů.. ()
Stanislav Rudolf si za to může sám, neměl neherce Harapese chtít do hlavní role, nemusel mu zpackat skvělý scénář. Bohužel Šulcová se, snad z kolegiality, k baletnímu mistru přidala a předvedla svůj zřejmě nejhorší herecký výkon. Vše kompenzují skvěle obsazené a tudíž i zahrané role lékařů. Mou osobní třešničkou na dortu je rozbitý ret největšího filmového slizouna Jana Přeučila, na tuto scénu bych se vydržela dívat hodně dlouho a tak ode mě dostává svoji samostatnou hvězdičku. ()
Rozhodná chvíle. Žít nebo zemřít? Zapomenout a odpustit? Zahodit všechno, co ještě nedávno mělo smysl? Stejnojmenný román Stanislava Rudolfa nabízí zamyšlení nad tím, co všechno je člověk schopen obětovat, aby zachránil život druhých a ukazuje, že hranice mezi dobrem a zlem není tak zřetelná, jak si myslíme. Bohužel, film utrpěl povážlivé trhliny, když byl do hlavní role angažován Vlastimil Harapes (proč ne rovnou František Němec?) a jeho hysterický styl. Zvýraznění některých nežádoucích – komických – prvků (postavy Jiřího Kodeta, Dagmar Čárové a Michala Pavlaty) filmu spíše uškodilo. Ovšem způsob, jakým byla zachycena obětavá a namáhavá práce lékařů, vesměs špičkových odborníků tehdy stále socialistického zdravotnictví, zasluhuje bezvýhradnou pozornost a úctu. ()
Jeden ze zástupců lékařského žánru u filmů té doby, který mi však přišel tak nějak nevěrohodně natočený, zvláště pátrání po skutečném otci, a po pravdě řečeno, i když byla Klára Pollertová tehdy mokrým snem mnoha dospívajících chlapců, tady hraje hodně mizerně. Dobrá je atmosféra, hudba, kamera, ale scénář mi přijde poněkud skokový (skok sem, skok tam, chvíli dobrá scéna, a jindy mizerná). ()
Vrátila jsem se k tomuto snímku po mnoha letech a musím přiznat, že mi stále šustí papírem, nedokážu naplno uvěřit či podlehnout.. Nicméně nacházím i pozitiva, námět považuji za velmi dobrý, zejména otázky a obtížné volby, které z něj vyplývají... Příběh rodiny Ročkových po autonehodě mě sice zasáhl, ale jenom napůl.. Vlastimil Harapes je samozřejmě hezký chlap a nevadí mi na něj koukat, přesto mezi hereckou elitu bohužel nepatří, Jana Šulcová mě v tomto případě příliš neoslovila, za zmínku určitě stojí Jan Kačer a Jiří Kodet, ti se mi vyloženě líbili.. ()
Operaci mé dcery beru jako dvojče filmu Den pro mou lásku, ale mnohem propracovanější a dějově plnější. Příběh s až detektivní zápletkou o hledání příčiny jedné nelehké životní situace. Tato hezká záležitost nám říká, že srdce, cit a láska k dítěti jsou víc, než jen prostá biologická identita. Závěrem musím připomenout melancholickou Hapkovu klasiku, co mne vždy příjemně oblaží. ()
Dramatický příběh je adaptací románu spisovatele Stanislava Rudolfa. Snímek nepatří k těm stále reprízovaným a to je možná škoda, protože jde o příběh ze života. Příběhy ze života mají pařád jistou váhu. To, o co jde ve filmu, se může klidně stát každému z nás. Nikomu bych to ale nepřála. Vlastimil Harapes ukázal, že je nejen vynikající tanečník a baletní mistr, ale i dobrý herec, který může dostávat role v dramatických filmech. Je velmi příjemné ho vidět také ve filmu. ()
Tak ,,rána" to asi pro taťku musela být, to jo. Ovšem, aby mě to vzalo u srdéčka chtělo by to vyměnit celý ansambl, včetně rejži samozřejmě. ()
5/10 Death in the family suckx.... ()
......no muselo to byť drsné pre otca -zistiť, že dcéra nie je jeho.....námet asi extra originálny nie je, spracovanie priemer, celkový dojem priemer.... ()
Hodně deprimující snímek ,který mě nikdy nebavil snad že tam hraje Harapes ,který je naprosto nesympatický od pohledu. Jinak smrt dítěte je vždy velice smutná záležitost. A mnohdy se proto i rodina pak rozpadá. ()
Snad jen námět, vše ostatní zní falešně.... ()
Příběhy ze života zasazenédo lékařského prostředí patřily v osmdesátých letech k oblíbeným. Dnes se k ním televize občas vracejí. Tento snímek nepatří k těm častěji promítaným, přesto jej považují za dobrý. Harapes v několika filmech přesvědčil, že není jen vynikajícím tanečníkem, ale že dokáže zahrát i charakterní a dramatické role. ()
Dcera nebo ledvina? Proc nadabovana Ulla? ()
Reklama