Režie:
Kenneth BranaghKamera:
Kenneth MacMillanHudba:
Patrick DoyleHrají:
Derek Jacobi, Kenneth Branagh, Simon Shepherd, Brian Blessed, Charles Kay, Alec McCowen, Ian Holm, John Sessions, Robbie Coltrane, Christian Bale, Judi Dench (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1413 a anglický král Jindřich V. vznáší svůj nárok na francouzskou korunu, která mu – podle něj i podle ostatních anglických šlechticů – dědictvím patří. Francouzský následník trůnu však na Jindřichův požadavek odpovídá poselstvím, které mladého krále zesměšní a urazí. Jindřich je odhodlán získat Anglii to, co jí po právu náleží a vyráží s obrovskou armádou a více než tisícem lodí proti nepříteli. Rozhodující bitva se má odehrát na den svatého Kryšpína u francouzského města Agincourt... Již několikátá filmová verze Shakespearova Jindřicha V., z nichž nejslavnější byl Jindřich V. Laurence Oliviera z roku 1944 (Olivier jím tehdy zahájil řadu svých slavných shakespearovských adaptací, podobně i Branagh, který po Jindřichovi natočil ještě filmy Mnoho povyku pro nic v roce 1993, Hamlet v roce 1996 a Marná lásky snaha v roce 1999). Jindřich V. byl jeho prvním – a hned mimořádně úspěšným – režijním pokusem. Film získal Oscara za kostýmy, Branagh sám byl na Oscara nominován jak za režii, tak za své ztvárnění anglického krále. Kromě toho získalo toto dílo řadu dalších mezinárodních cen. V dalších rolích se představí plejáda slavných britských herců: Ian Holm, Derek Jacobi, Paul Scofield, Judi Denchová či Emma Thompsonová. (Česká televize)
(více)Recenze (83)
Oslnivý režijní debut Kennetha Branagha, kterým dal tušit, že se zrodil filmař, jenž si dokáže se Shakespearem poradit velmi osobitým způsobem. ()
Oscar 1 : Kostýmy + 2 nominace: Režie, Herec HR - Kenneth Branagh ()
Kenneth Branagh a William Shakespeare - to je takřka nerozlučná dvojice. Ten první se snaží postupně natočit snad vše, co ten druhý napsal. Někdy se mu adaptace povede trochu méně, vesměs ale jde o dílka, z nichž by měl autor předlohy jistě radost. Jindřich V. patří mezi Branaghova vrcholná díla. My, odkojení filmy nasáklými americkým patriotismem, najednou sledujeme film, který je přeplněný nacionalismem anglickým. Ale je to nacionalismus tak ryzí, tak skutečný, že si divák takřka připadá jako Angličan a je ochoten vstát z křesla a jít bojovat za krále Jindřicha. Králův projev před rozhodující bitvou je pak jen umocněním onoho entuziasmu, který v té chvíli sice jakoby skomírá, ve skutečnosti se ale nadechuje k finálnímu náporu. Brilantní herecké výkony jsou u "shakespearovských" herců celkem obvyklé, takže není zase moc třeba se o nich rozepisovat. Každý, kdo má rád historické filmy (nejen ty shakespearovské), by si tenhle film neměl nechat ujít. ()
║Rozpočet $9miliónov║Tržby USA $10,161,099║Tržby Celosvetovo $10,900,000║ ()
Nejlepší Branaghova adaptace Shakespeara, na to bych skoro vsadil hlavu! Příběh prince Jindry, který se stal králem a zavrhl minulost ve jménu Anglie je monumentální, působivý, plný shakespearovských pochyb o královském údělu, plný čirých emocí. A ovšem precizní a vynálezavé režie, jakožto i strhujícího Branaghova ztvárnění mladého krále, který přesvědčí Evropu o svých schopnostech. Scéna králova projevu před zdánlivě prohranou bitvou s Dauphinem je natolik jedinečná, že jí světová kinematografie jen těžko překoná – v jejím stínu jsou i král Theodén či William Wallace pouze patetickými žvanily. Takhle už to asi nikdy nikdo nenapíše... Branagh byl pro Shakespeara zrozen a Jindřich to jen a jen dokazuje... ()
Dle meho skromneho nazoru mozna i nejlepsi adaptace Shakespearova dila ze strany Kennetha Branagha. Nadmiru realisticky stredovek. ()
Výborný historický film. Slavný projev před bitvou nemá chybu, ale u mě vedou rozverné námluvy, kde musí Branagh ukázat tu zábavnější Jindřichovu stránku, což vážně stojí za to. "Mám se zeptat sousedů"? :-) ()
Tak tohle me vcelku zklamalo. Celej film pusobi znacne divadelne a lacine, kdyz uz nahodou dojde na nejakou bitvu, tak je natocena celkem mizerne. Navic nekdo neustale neco resi, nastesti ne takovym tim typickym Shakespearovo jazykem, takze jim je vetsinou rozumet. Ale i presto jsem se ve filmu misty ztracel, protoze tam je strasne postav a obcas to nejak divne skace v deji. Herecky obsazeni je sice fajn, mladej Bale, mladej Branagh, Holm, Thompson a dalsi, ale nikdo nepodava zadnej oslnivej vykon. Celkove v ramci Shakespearovo adaptaci jeden z tech lepsich kousku, ale v ramci historickyho valecnyho filmu spis prumer. ()
Klasická Shakespearovka. Od filmu se očekává trochu větší spád, než mají divadelní hr - na mě to působí velmi nepřirozeně. Abych byl výrazně spokojený, musel by Branagh buď víc přizpůsobit hru filmu, nebo film hře, takhle jen slušné řemeslo. 70% ()
Skvostné, od prvních slov Dereka Jacobiho až po jeho poslední jsem prakticky jenom nadšeně zíral, práce kamery, vytvořené kulisy, herecké výkony, hrdinský patos (leč tentokrát anglický :), ale přitom i překvapivá míra reality a otázek o smyslu všeho toho - to vše Branagh převedl na plátno v naprosto neodolatelném balení. A krásná, postupně gradovaná Doylova hudba zážitek vylepšuje ještě o sto procent. Jistě, že člověk nemůže brát tohoto Jindřicha V. jako toho skutečného, ale Shakespeare a Kenneth (jeho herecký výkon mi sedl neskutečně, sympatičtější postavu aby člověk pohledal) ho jistě v mých očích imortalizovali. Noční tábor, proslov, Non nobis a jaksi vzhledem k zbytku filmu nesedící závěr a o to víc fajn - to nejlepší. ()
Čím více se blížím k dvacítce, tím více obdivuji ty, kteří v tomto věku dokázali něco významného. Pravda, Kennethovi při natáčení Jindřicha V. táhlo už na třicet, to ale nic nemění na tom, že napsat scénář, zrežírovat ho a ještě se obsadit do hlavní role vyžadovalo velkou dávku talentu a hlavně entuziasmu. A jak se v pozdějších letech ukázalo, toho má Kenneth při adaptování Shakespearových her na rozdávání. Nemůžu si pomoct, ale velmi mi sedí jeho pojetí; v každé hře si najde něco osobitého (v Jindřichu V. kupříkladu pojal krále více jako docela normálního, pochybujícího člověka než neporazitelného hrdinu) a zároveň to komponuje s původním jazykem, který zní, jako byste se skutečně přesunuli o pár stovek let v čase. V některých diskusích si stěžovali i rodilí mluvčí, že ne všemu rozumí, a já - jelikož jsem neměla k dispozici titulky - jsem dokonale všechny obraty nepobrala také, ale k podobnému filmu mi ten krásný, vznešený jazyk plný "th" dokonale sedí. A Kenneth má nejen úžasný hlas, ale také přízvuk, díky kterému se vše, co jako král vyřkne, velmi dobře poslouchá. Po zvukové stránce navíc film disponuje dalším významným kladem: výborným soundtrackem s překrásným chorálem "Non Nobis Domine", který doprovází podle mě nejsilnější scénu z celého filmu: sbírání mrtvol po bitvě u Agincourtu. A ještě jednu scénu si dovolím doporučit: Závěrečné anglicko-francouzské námluvy, kde rázem pochopíte, proč tisíce Britů milovaly pár Ken & Em stejně jako princeznu Dianu a prince Charlese. Zkrátka a dobře, Jindřich V. je po všech stránkách výborné dílo. A až tuto nesnesitelnou tíži bytí vztaženou na krále, jenž si velmi dobře uvědomuje svou zodpovědnost za své poddané a jenž musí kvůli svému postavení tvrdě zakročit i proti svým nejbližším, někdy uvidím s titulky, mé hodnocení s velkou pravděpodobností poskočí o jednu hvězdičku výše. Dodatek 4. února 2011: Titulky stále nemám, ale to nic nemění na tom, že jsem si tuto Kennethovu výpravu do počátku 15. století za jedním z nejpatriotičtějších (a přitom téměř neznámých) anglických králů zamilovala. Slavný tříminutový projev před bitvou u Agincourtu už vám na požádání můžu odrecitovat zpaměti, Derek Jacobi je jedním z nejcharismatičtějších vypravěčů v dějinách a Patrick Doyle se už jen za Non Nobis Domine zapsal do mé skladatelské síně slávy. ()
Shakespeare netušil, že píše prequel k úspěšným historickým seriálům počátku tří tisícího věku, ale napsal to moc pěkně, chlapec jeden stratfordský. Zlatovlasý chlapec belfastský pak pochopil, jak téma srozumitelně předat současné generaci diváků. ()
najlepší Branaghov film podľa Shakespeara. treba k tomu písať niečo viac? ()
Váhám mezi 4* a 5*… Zatím jsem se přiklonila k první variantě, ale jsem si na sto procent jistá, že až to zhlédnu podruhé, budu mít jasno. Opětovně poctivá filmařina mnou oblíbeného a obdivovaného Kennetha Branagha který byl pro filmové verze her W. Shakespeara snad stvořen. Scéna Jindřichova projevu před zdánlivě prohranou bitvou je tak dech beroucí, že spolehlivě strčí do kapsy i projevy Williama Wallace (Statečné srdce) či novodobějšího Jiřího V. (Králova řeč). ()
Taky to určitě znáte, někdo si objedná podle něj chutný jídlo a vy z něj chytnete průjem. Někdo vidí krásný obraz a vy přemýšlíte, že měla uklízečka dostat padáka, protože neuklidila bordel. Někdo vidí krásnou ženu a vy civíte na etážová kamna s širokým podstavcem. Někdo se rozplývá nad výlohou a vy vidíte jen cetky, co jste včera vyhazovali do kontyše. A někdo zase zažívá filmogasmus a vy jen přemýšlíte, jestli ochotníci z Horní dolní Lhoty ztvárnili Willíka líp nebo ještě líp. ()
Tak ja neviem. Stále je to, čo sa týka scenára, klasický Henrich V., čiže v tomto smere žiadne sklamanie nepríde. Ale osobne mi neuveriteľne vadil vizuál s veľmi nepríjemne zvolenými farbami, pričom ich tóny mohli navodiť temnú historickú atmosféru, takto bol ale vytvorený fikčný svet, ktorý mi skrátka vôbec nesadol. Henrich V. mi pripadal ako lacnejšia BBC záležitosť, kde interiérové scény vyzerajú proste hnusne a tie bojové majú v sebe potenciál, ale keď počúvate o obrovských stratách a predtým ste videli na obrazovke medzi sebou bojovať desiatky bojovníkov, tak môžete nadobudnúť pocit, že ste boli o niečo ukrátení. Chápem, že WS aj KB išlo o zobrazenie šialených ľudí v šialenej dobe, tieto postavy vrátane Henricha boli ale tak extrémne nesympatické, až mal človek chuť ich zabiť ešte pred záverečnou spoločnou konfontáciou na bojisku. No a KB dobre urobil, že si nechal neskôr narásť bradu, pohľad na jeho oholenú tvár s typickým dobovým účesom (myslím koniec 80-rokov) je zúfalý... ()
Historické filmy nie sú práve mojou parketou, k veľkému Williamovi zhliadam s nekritickou úctou a Kennetha Branagha som si doteraz nevšimol. Preto som pred sledovaním Henricha V. nemal veľké očakávania. Bol som však veľmi príjemne prekvapený majstrovským uchopením predlohy, jej nedivadelným poňatím a najmä realistickou dobovou atmosférou. V historických filmoch ma znechucujú vymydlení herci s vybieleným chrupom a bezchybných kostýmoch, o herečkách ani nehovoriac. V tomto filme som si užil takmer všetko čo mi bolo ponúknuté, od jazyka, cez psychológiu postáv, kráľovskú vznešenosť, bojové scény a úchvatnú hudbu, takže obočie som zdvihol vlastne až niekedy v závere pri komplikovanom dvorení. Nič to však nezmenilo na poctivých štyroch hviezdičkách, ktoré film odo mňa dostal. A pri zmienke o Kennethovi Branaghovi už budem vedieť o koho ide. ()
Jak vyjádřit dojem čehosi mistrovského? Tady jsem ho měl, občas podpořený i lehce schizofrénními pocity, že to, co sleduji (historické drama ze středověkého království) není možná úplně tematicky či stylem mým šálkem kávy, přesto většinou nedokážu oči utrhnout, a že navzdory poeticky stylizovanému jazyku a divadelní předloze na mě s přechodem do exteriérů značně dýchá syrově realistická dobová atmosféra, jež dokáže posléze strhnout i v delších pasážích bez dialogů. Oceňuji vstřícně srozumitelné podání příběhu z dávné klasiky, včetně poselství, které v kontextu adaptace staleté divadelní hry s neškodně podmanivou kapkou vznešenosti nevnímám jako klišé. Obdivuji zápal Kennetha Branagha, s jakým ztvárnil titulní roli a zrežíroval celou velkolepou podívanou včetně sehrané válečné bitvy, hodně se mi zamlouvaly i zbylé herecké výkony včetně charismatického průvodce Dereka Jacobiho nebo skvostný hudební doprovod. [85%] ()
Shakespearovi na filmovom plátne asi nikdy neprídem na chuť. Povedačky pomaly v básniach a strašne dramatické výrazy patria skôr do divadla. Dal by som prednosť, ak by sa nejaký režisér konečne pokúsil zobrať Shakespearovo dielo a natočiť podľa neho historický výpravný film bez nutnosti tvrdošijne nasledovať originál. Ale zas nezachádzať do extrémov, ako bol Romeo a Júlia s Leonardom Di Capriom. Možno sa raz dočkám. Toto dielo celkom nevyužilo potenciál veľkej filmovej scény na rozdiel od komornej divadelnej. ()
Shakespearovské drama, převedené na filmové plátno, v podání režiséra a herce Kennetha Branagha, který byl na Shakespeara expert. Ve filmu je hodně typicky Shakespearovské divadelní mluvy, vznešených prohlášení, metafor, úvah a dalšího složitého jazyka. Do děje nás vpraví Chorus, člověk v novodobém oděvu, který představuje téma hry, prochází filmovým studiem a končí otevřením dveří, aby mohl začít hlavní děj. Chorus se během filmu několikrát objevuje a pomáhá vysvětlit a posouvat děj. Film se poté dělí na akty podle divadelní hry. První dějství. Mladý král Jindřich V. Plantagenet vládne Anglii na začátku 15. století. Biskup z Ely a arcibiskup z Cantenbury se snaží odvrátit pozornost mladého krále od vydání výnosu, který by mohl připravit církev o majetek. A jako rozptýlení by mohla posloužit jeho invaze do Francie. Arcibiskup přichází do trůnního sálu a vysvětluje královským poradcům, že Jindřich je právoplatným dědicem francouzského trůnu, a to na základě toho, že jistý "zákon Saliv" ve Francii nespravedlivě zakazuje jeho nárok na trůn. No, a tak se duchovním společně se dvěma šlechtici - Exeterem a Westmorelandem - podaří přesvědčit Jindřicha, aby vyhlásil válku Francii, pokud nezíská nárok na francouzskou korunu. Jindřich si zavolá Montjoye, zástupce králova syna Dauphina. Dauphin mu pošle jako dárek truhličku s tenisovými míčky, což je bráno jako urážka. Jindřich jí přijímá klidně, ale následně se rozhodne na Francii zaútočit a začne plánovat svou kampaň. V hostinci paní Quicklyové onemocní John Falstaff. Jeho přátelé Bardolph, Ancient Pistol a desátník Nym vzpomínají na staré dobré časy, které spolu s Jindřichem prožili, než se stal králem, a zavrhnul je. Druhé dějství. Jindřich odhalí tři zrádce tím, že je přiměje vyslovit jejich vlastní slova tím, že požádá o radu v případě muže, který na něj křičel na ulici opilecké urážky. Ti tři mu radí, aby s tím opilcem neměl žádné slitování a král jim prozradí, že ví o jejich zradě. Ti tři se snaží bránit, ale jsou přemoženi a Exeter je zatkne za velezradu (spolčili se s Karlem VI.) a nařídí jejich popravu. Falstaff umírá a Bardolph, Pistol, Nym a Robin odjíždějí do Francie. Mezitím ve Francii diskutují král Karel VI. a jeho šlechtici o hrozbě, kterou představuje král Jindřich. Tvrdohlavý a zbabělý Dauphin tvrdí, že se krále nebojí, ale král a jeho konstábl se Jindřicha bojí, protože jeho předkové byli úspěšnými válečníky. Dorazí za nimi králův nejvěrnější Exeter v plné zbroji, požaduje francouzskou korunu, a je připraven si jí vzít násilím. Král sdělí Exeterovi, že mu odpoví následující den. Třetí dějství. Král Jindřich přednese svým vojákům motivační řeč a zaútočí na opevněné město Harfleur. Dauphinovi se nepovede město zavčasu opustit, a tak se starosta vzdá výměnou za to, že nebude občanům města ublíženo. Jindřich poté nařídí Exeterovi, aby opravil opevnění města. Další scéna ukazuje krásnou Kateřinu, francouzskou princeznu, která se před válkou zasnoubila za krále Jindřicha. Ta se snaží naučit anglicky různé části těla, s tím jí pomáhá její dvorní dáma. Kateřina sleduje svého otce a jeho dvořany, kteří vypadají ustaraně. Král Karel VI. nařizuje svým šlechticům, aby zaútočili na Jindřichova vojska a přivedli Jindřicha jako zajatce. Angličani se snaží přes špatné počasí a nemoci probojovat do Calais. Jindřichův kamarád Bardolph vyraboval kostel, a tak je na příkaz krále oběšen. Přichází za nimi francouzský rytíř Montjoy a požaduje, aby král zaplatil výkupné za jeho osobu, a tím vyhnul nebezpečí pro sebe a svou armádu. Král je však odvážný, nabídku odmítá a odpovídá, že je schopen odolat francouzskému útoku i se svou zuboženou armádou. Čtvrté dějství. Blíží se historická bitva u Azincourtu z roku 1415. Noc před ní čeká francouzská šlechta v neklidném vojenském táboře na ráno a je jasné, že Dauphin u ní není oblíbený. Zato v anglickém táboře je klid a ticho a tak se král Jindřich rozhodne se svými bratry Gloucesterem a Bedfordem a se sirem Thomasem Erpinghamem prozkoumat stav své armády. Potuluje se po táboře potuluje v přestojení a setkává se s Pistolem, který jej nepoznává, ale zato o něm mluví s úctou. Dále narazí na malou skupinu vojáků včetně Batese a Williamse, se kterými debatuje o své vlastní vině v případě jejich úmrtí. Dostane se do sporu s Williamsem, a tak se dohodnou na souboj, který proběhne po bitvě. Král pak zůstává sám a pouští se do monologu o svých břemenech a prosí Boha o pomoc. Další den to nevypadá moc nadějně, protože Angličani jsou přečísleni 5:1. Jindřich povzbuzuje své vojáky svou řečí na Svátek svatého Kryšpína a také naštvaně odmítá Dauphinovu žádost o výkupné, kterou mu opět přináší Montjoy. Bitva začíná a je to pořádná krvavá řež, takové vyvrcholení celého filmu. Díky anglické lukostřelbě je velká část francouzské armády zničena. Francouzský konstábl je zajat, francouzští velitelé jsou zoufalí a tak se někteří z nich vydávají za nepřátelské linie. Zde poruší rytířský kodex a povraždí mladá a bezbranná anglická pážata, včetně mladého Robina. Jindřich je potom pěkně nasraný a je tomu tak i poté, co Montjoy doručí francouzskou kapitulaci. Jindřich také vrátí Williamsovi rukavici a ten je šokován tím, že se minulou noc hádal se samotným králem. Následuje čtyřminutový záběr, během kterého jsou odnášeni mrtví a zranění z bojiště, a Jindřich nese mladého Robina. Páté dějství. Vedou se jednání, během kterých je Jindřich jmenován králem jak Anglie, tak Francie. Delegace obou zemí vyjednávají o Troyesské smlouvě, a Jindřich se snaží sbalit princeznu Kateřinu. Opět spousta květnatých řečí o lásce a úctě k lidu Francie. Po návratu delegace Jindřich oznamuje novou éru naděje, dlouhého míru a spojení dvou království. Nakonec Chorus popisuje následující události, které vedly k tomu, že Jindřich VI. ztratil francouzský trůn. No, jako historický dokument to bylo dobré, ale já tu barvitou a rozvinutou shakespearovskou řeč nedokážu příliš ocenit, protože nejsem ani moc inteligentní, ani nemám moc uměleckého citu, takže to nakonec vidím na silné 3*. () (méně) (více)