Režie:
Robert AltmanScénář:
Leigh BrackettKamera:
Vilmos ZsigmondHudba:
John WilliamsHrají:
Elliott Gould, Nina van Pallandt, Sterling Hayden, Mark Rydell, Henry Gibson, David Arkin, Warren Berlinger, Stephen Coit, Jack Knight, Pancho Córdova (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Americký režisér Robert Altman patřil v 70. letech k hlavním průkopníkům americké nezávislé scény, kteří se snažili o hollywoodský umělecký film. Proslul jako autor, který si vypěstoval velmi osobitý styl založený na provokativním pojednání společenských témat a ve svých filmech vyjadřoval kritiku a nedůvěru k americké společnosti. Po celou svou kariéru si pohrával s tradičními filmovými žánry a stereotypy. Ve válečném snímku MASH (1969) zachytil protiválečný postoj prostřednictvím absurdního humoru. Svět Divokého západu zesměšnil ve filmech McCabe a paní Millerová (1971) nebo Buffalo Bill a Indiáni (1976). Slavný snímek Nashville (1975) představoval mozaiku společenských vztahů na pozadí country festivalu... Ve svém snímku Dlouhé loučení (1973) pro změnu navázal na tradici filmu noir. Jedná se o osobitou adaptaci slavného románu Raymonda Chandlera Loučení s Lennoxem, jehož děj Altman oproti předloze zasadil do období svobodomyslných 70. let. Hlavní postavou příběhu je soukromý detektiv Philip Marlowe (Elliott Gould), k jehož charakteristice neodmyslitelně patří nezřízené pití alkoholu, kouření cigaret a projevy plné cynismu a ironie. Jednoho večera se u něj v bytě objeví jeho přítel Terry Lennox a požádá ho, aby ho zavezl do Mexika. Marlowe mu vyhoví, ovšem ihned po svém návratu se ocitne ve vazbě kvůli vyšetřování vraždy Lennoxovy manželky. Na první pohled se zdá být vše jasné – žárlivý manžel zavraždil svou manželku a poté spáchal sebevraždu v Mexiku. Jakmile se ovšem Marlowe ocitne na svobodě, rozjíždí pátrání na vlastní pěst. O jeho vyšetřování se nápadně začne zajímat i úspěšný, ale věčně opilý spisovatel Roger Wade a jeho žena Eileen. Přibývají další mrtví a Marlowe začíná rozplétat záhadu, která stála za zmizením jeho přítele. (Česká televize)
(více)Recenze (105)
Veľmi svojrázny film. Zhmotnené sedemdesiate roky pre tých, ktorí túto dobu nezažili (ako ja) a chceli by si ju nejakým spôsobom priblížiť. Altmanov film je dokonalým príkladom. Chvíľu mi trvalo sa naladiť na tento Altmanov podivný štýl, keď sa to rozbehlo, bol som už patrične in. Hlavný hrdina neustále fajčí, dnes by už bolo niečo také pred kamerou nemožné. Štýlová klasická škola oddychovej kinematografie. Po druhom pozretí som ešte spokojnejší vďaka chytrému nadhľadu a niekoľkým vydareným, na prvý krát možno aj nepostrehnuteľným hláškam. ()
Dlouhé to bylo opravdu dost, asi to chtělo malý kousek z té délky ubrat (ačkoliv pomalé tempo s vymazlenou atmosférou jsem si zde vychutnával) a ústřední „femme fatale“ bych si přál určitě o něco charismatičtější, asi i ta absence alespoň jedné další sympatické postavy vedle hlavního hrdiny mi tu vedle přepálené délky brání k vyššímu hodnocení... ale jinak jsem si Dlouhé loučení užil hodně, sedlo mi to do noty. Elliota Goulda jsem si oblíbil již díky Tichému společníkovi a v zdejší roli klasického detektiva opět exceluje svým osobitým hereckým umem, silným charismatem a k tomu navíc s neodolatelným cynismem střílí jednu suchou hlášku za druhou. Krásná atmosféra protkaná melancholií, působivě dotvářena tklivou Williamsovou hudbou, rozptýlená uprostřed neustále pronikajícího kouře z cigaret osamělého detektiva tvoří vskutku též velmi chutnou ingredienci této komorní psychologické detektivky, v níž o ten banální případ vlastně zdaleka tolik nejde... [80%] ()
Jak se skládá vítězná sestava: námět - Raymond Chandler, režie - Robert Altman, kamera - Vilmos Zsigmond, hudba - John Williams. Když přihodíte Elliotta Goulda coby asi nejlepšího představitele Philipa Marlowa od dob Velkého spánku, tak máte stylovou detektivku americké drsné školy, jako když vyšije. Z dnešního phledu pobaví i pár štěků tak malých, že jejich představitelé ani nebyli uvedeni v titulcích (spoluvězeň David Carradine a zejména gorila Arnold Schwarzenegger). 90% ()
Súkromné očko, Philip Marlowe, prezývaný The Marlboro Man, ozaj tento chlapík fajčí jednu cigaretu za druhou, až si pripadám, ako zasiahnutý toxickými plynmi, chce za každú cenu zistiť, čo sa vlastne stalo okolo Terryho Lennoxa, kam až siaha jeho zákulisie ? Údajne mal zavraždiť svoju manželku Silviu, a potom spáchať samovraždu v krajine s typicky obľúbenou pochúťkou Tacos. A popritom sa vynárajú na povrch i nemilé skutočnosti, o ktoré sa onedlho prihlási mafián Marty Augustine, alebo taký Dr. Verringer má špinavé nečistoty za ušami, ale defacto, v tejto tzv. afére sú zapletení viacerí, na čele s alkoholickým spisovateľom Rogerom Wadeom, či aj atraktívna blondýnka, Eileen by mala o čom rozprávať, teda ak by jestvoval jej potenciálny záujem. Pre zaujímavosť, je manželkou práve Rogera, keď si najíma služby Philipa Marlowea, aby zistil, kde sa jej manžel akurát nachádza, a to je hlavný spúšťač nasledovných udalostí, keď napríklad fajčiarove susedky sa rady prezentujú hore-bez, celková nálada bola taká, ako na drogách, a tak mi presne prišiel celý Altmanov film, ktorý perfektne zachytil svoju aktuálnu dobu. Elliott Gould je v úlohe Marlowea autentický, akoby Chandlerovi sám z oka vypadol. Aha, už viem, kde bol Švarco, a pritom sa netreba až tak sústrediť, a predsa. ()
Phill Marlowe podle Altmana a s roztomilým, nemluvným štěkem Arnolda Schwarzeneggera. Slabá detektivka, která mohla být zajímavá ale Altman mi prostě nikdy neseděl. ()
Jakoby šlo o predchudce Inherent vice. Ale lepší. Stylovější a čistčí. Velice zvláštně tady pravda "osvobozuje"... O tomhle filmu by se mohlo mluvit zarovno s Povoláním: Reportér. Metafyzická detektivka. Ztratila se kočka. ()
Takhle to, milé děti, dopadne, když se zkušený režisér vztahových dramat pustí do artové verze drsné detektivky, jež by měla obsahovat tvrdé vtipné hlášky, a do hlavních rolí vybere divadelní herce včetně toho divadelního patosu (jo, mluvím o tom spisovateli Wadeovi, kterého měl najít). A protože nevím, jak celou tu věc uchopit, nechová se tam jediná, jediná postava normálně, všichni jen přehrávají, do toho cvičí nějaké holky nahoře bez jógu a drogovou meditaci, navštívíme vězení zevnitř, koukneme se dvakrát krátce do Mexika, a potom ty mořské vlny, lidičky! Ne, tohle s Chandlerem nemá nic společného, film mi přijde úchylný, a dokonce nakonec ani tu kočku, chudák, nenašel. Už to nechci vidět, ani náhodou. ()
Ani by mi tolik nevadilo, že je příběh, původně se odehrávající nedlouho po 2. světové válce, přenesen ve filmu do sedmdesátých let. Nejvíce zarážející na tomto snímku byl pro mě fakt, proč že se vůbec nazývá The Long Goodbye. Až na jména hlavních hrdinů totiž neexistuje takřka žádné další pojítko s geniální románovou předlohou.Vše podstatné bylo vypuštěno, něco málo významného zachováno a spoustu zcela zbytečného přidáno. A kdyby jen zbytečného - tolik nesmyslných a nelogických kiksů je k vidění opravdu jen ve velmi málo detektivkách. Pravda, Chandler to ve svých románech často poněkud přeháněl s popisem psychologické motivace jednání postav. Nicméně tomuto problému se tvůrci vyhnuli velmi originálně - postavy ve filmu snad i nějakou motivaci, nějaké ty důvody, proč se zachovaly tak, jak se zachovaly, mají, potíž je ale v tom, že divák se jich jaksi nemá šanci dobrat. Potěšitelná je sice skutečnost, že Phil Marlowe pálí jednu retku za druhou, horší ovšem je, že se z drsňáckého soukromého očka, které jde s buldočí zarputilostí za svým cílem a přitom ještě stačí plivat jednu cynickou hlášku za druhou, stal jakýsi zmateně sem a tam pobíhající a jezdící kašpárek, jehož největší starostí je nakrmení kočky. Tohle bylo velké zklamání. ()
Jedinečný film a dosť možno najlepší Altman. Long Goodbye je kaleidoskopickým obrazom rozorvaných 70tok a rovnako aj nadčasovým obrazom rozpadajúceho sa sveta, podvoľujúceho sa absurdite a absencii akéhokoľvek poriadku. K tomu si ešte prirátajte kameru ako na dojazde, ktorá len tak mimochodom pálkuje absurdné obrazy a vizuálne metafory len taký fukot. Altman pritom vo všetkej výstrednosti pôsobí stále veľmi civilne. Long Goodbye je síce adaptácia chandlerovky, ale vďaka Altmanovej autorskej solitérnosti pôsobí viac ako spojnica medzi poetikami Brueghela, Houellebecqua a P.T. Andersona. Senzitívne, ironické a prenikavé kino. ()
Sice je to Philip Marlowe, ale není tak dobře zpracovaný. ()
"I even lost my cat." Elliott Gould je přesně ten typ odrbaného šupáka se smyslem pro humor, jakého si představím při četbě kterékoli Chandlerovy detektivky. Dlouhé loučení (překládané taktéž jako Loučení s Lennoxem) se své románové předlohy drží jenom velmi volně, jelikož Altman a spol. řadu věcí pozměnili. A dobře udělali. Příběh je odsunutý na vedlejší kolej, zde totiž hlavní roli hrají skvěle vystavěné dialogy doplňované zajímavými kamerovými hrátkami (časté prolínaní obrazu, většinou s vodní hladinou). Všichni herci si své role vyloženě užívají, takže se dočkáme psychopatického gaunera Marka Rydella - jakýsi mix Al Pacina a Joea Pesciho - nebo Sterlinga Haydena, jenž prozměnu vypadá jako dvoumetrový George Bernard Shaw. Přihoďte k tomu typicky zamlžený obraz Vilmose Zsigmonda, zvláštní melancholickou atmosféru podmračené Kalifornie či nekompromisní závěr, a dostanete další mimořádný a do sebe zahleděný film Roberta Altmana, kterému zažínám pomalu přicházet na chuť. ()
Dirty gangsterka, ktorá má síce look 70. rokov, ale námet z tých 40. Poteší úsmevné Arnieho cameo, skvelá kamera a hlavne Elliot Gould, ktorý sa herecky pre takto podané súkromné detektívne očko zrejme narodil. ()
Loučení s Lennoxem je pro mě osobně asi nejlepší Chandlerův román. S předlohou si tvůrci poradili poměrně hodně svérázně. V podstatě úplně ignorují ono podivné melancholické přátelství mezi Marlowem a Lennoxem, které je pro román klíčové a dodává ději ten správný náboj. Stejně tak je vše ostatní hodně pozměněné, zjednodušené nebo úplně vynechané a na druhou stranu se objevují nové prvky (např. Marlowova kočka, jeho sousedky a celá ta zápletka s kufrem peněz). Na jednu stranu to všechno byl pro mě trochu šok, ale na druhou stranu si říkám, že to vlastně neškodilo. Koukal jsem zkrátka na sedmdesátkovou detektivku, která díky radikálním změnám ve scénáři překvapovala i v tom hlavním rozuzlení. ()
R. Chandler byl v době natočení filmu Dlouhé loučení už 14 let pod zemí, což bylo zřejmě jeho štěstí, protože by ho tenhle film asi do hrobu dostal! Takhle zprasit jeho nejlepší povídku (Dlouhé loučení s Lennoxem - The Long Goodbye), no to už chce velkou dávku břídilství nebo drzosti, chcete-li! Že se nedrží autoři filmu přísně dějové linie, no budiž! Ne všechno lze převést na filmové plátno a film má jiné způsoby, jak zprostředkovat zápletku. JINÝ PŘÍBĚH, JINÝ KONEC !!! Kdo nečetl, neví. I tohle bych dokázala odpustit! Ale že z Marlowa udělali takového kašpárka, to je neodpustitelné! Z Phila Marlowa, o kterém sám Chandler napsal: „Těmi ošumělými ulicemi musí kráčet muž, sám morálně neošumělý, muž nepošpiněný a bez bázně. Takovým mužem musí být detektiv v tomto druhu příběhu. Je hrdinou, je vším. Musí být celý muž, normální a přitom neobyčejný muž. Je osamělý a je hrdý tím, že s ním budete jednat jako s hrdým člověkem, nebo budete velmi litovat že jste ho kdy spatřili… Myslím, že kdyby takových jako on existovalo víc, dalo by se ve světě žít mnohem bezpečněji, a přitom ne tak nudně, aby nestálo za to v něm žít.“ Tohle byla jen nehezká parodie! Tak díky - víckrát NE! ()
Soukromé očko se dostane do potíží když vyšetřuje vraždu manželky jeho přítele.Do toho se připlete jeden mafián co má jako jednoho z ochránců začínajícího Arnolda Schwarzeneggera.Film je průměrný a nebýt účasti Arnolda tak o něm asi ani nevím.Chtěl jsem dát menší hodnocení,ale závěrečná scéna byla dobrá a věřím tomu,že v dnešních filmech by se už asi nenatočila.Za mě tedy 50 % a tři hvězdy. ()
,,VY ASI NEMÁTE ŽIADNU KOČKU?" ,,A NAČO BY MI ASI TAK BOLA? MÁM DIEVČA." __ Ak mám pravdu povedať, na film som sa díval predovšetkým z dôvodu, že som v TV upútavke videl mihnúť sa mladého Arnolda Schwarzeneggera a bol som zvedavý aký veľký priestor tu dostal ešte v čase pred svojou oficiálnou filmovou kariérou. O to viac som bol prekvapený úvodnými titulkami, kde som si prečítal, že za kamerou stál Vilmos Zsigmond, hudbu zložil John Williams a všetkému velil veľký Robert Altman. Zhrnujúc v skratke predchádzajúce dodám, že Arnold (vôbec neuvedený v záverečných titulkoch) sa tu po hodine a pol mihne v niekoľkých záberoch, Williams bol prevážne jazzový a prekvapivo hudobne striedmy a Zsigmond tu viacerými zábermi (najmä prelínanie obrazov v skle) deklamoval svoju elitnú kameramanskú pozíciu. A príbeh ? Aj vďaka osobitému Altmanovmu rukopisu vysoko atmosférická záležitosť podporená - v dobre zmysle slova - rozvláčným dejom, v ktorom sú cítiť jeho literárne korene. Napokon svoje urobia cynické a miestami dvojzmyselné dialógy (,,...a ako sa tam hore dostaneš?" ,,Mám svoj súkromný výťah." ,,Súkromné očko so súkromným výťahom.") v kontraste s tvrdým realizmom a násilím (fľaška coly a tvár). Okrem pohodového Elliotta Goulda by som vyzdvihol postavu spisovateľa, alkoholika a hromotĺka Sterlinga Haydena. (649. hodnotenie, 73. komentár k filmu) ()
Dlouhé loučení je celkem fajn kriminálka, ale - jak to tak bývá - knižní předloha je nesrovnatelně lepší. Labutí píseň Raymonda Chandlera, Loučení s Lennoxem, je knihou, která rozehrává hned několik zajímavých témat - samotu, přátelství, mužské stárnutí, pokřivenou společnost - a přitom je zabaluje do atraktivního prostředí Los Angeles (pro které mám zvláštní slabost). Drobní skoro až směšní gangsteři, zkorumpovaní poldové, luxusní domy na plážích a spousta whisky a cigaret.. Bohužel ale v tomto filmu zůstalo jen to pozlátko, to atraktivní prostředí, a z hlubších (především sociálně-kritických myšlenek) pak už jen velmi málo. Vzhledem k tomu, že Phil Marlowe je málomluvný samotář, je jasné, že většina myšlenek v knize jsou jeho vnitřní monology. A o ty se tvůrci filmové verze úplně připravili. Možná by byl namístě voiceover, ale Altman asi věděl, proč ho nepoužil... Zkrátka a dobře - literární verze je jedním z nejlepších kriminalistických románů 20. století, kdežto filmové zpracování jen jakýsi lepší díl Columba. Nevadí mi, že se oproti knize ubralo postav a některých motivů, ani že byla změněna pointa (byť člověka napadne - když to chtěl scénárista udělat razantně jinak, proč vůbec sáhl po této předloze?). Dokonce mi ani zas tak nevadí, že všechny postavy jsem si představoval úplně jinak. Ale co mi vadí je to, že místo aby se řešilo třeba pozadí zajímavého vztahu Lennox - Marlowe, tak se čtvrt hodiny řeší, jestli Phil sežene žrádlo pro kočku.. ()
Nečíst předlohu, tak jdu možná i výš, ale takhle to prostě nejde. Gould je super, samotný závěr (sice naprosto jiný než v knize) je taky fajn, celková lennost je taktéž příjemná, ALE posunout celý děj do 70's je haluz a celý ho totálně překopat druhá. Kniha je ve všech ohledech o několik koňských délek lepší, než to, co sledujeme ve filmu a osobně ke všem těm změnám nevidím nejmenší důvodů. 55% od uraženého čtenáře špičkové předlohy. ()
Velmi vtipné a přitom ne směšné; vymykající se klasickému pojetí noiru a přesto samy žánrové bubliny naplňující; detektiv zdrsnělý a přitom si ironicky uvědomující svou drsnost a vůbec všechny klišovité situace, jímž musí procházet; záporáci, kteří ani nejsou záporáky, když vrcholem jejich hrozby (hned po rozbití skleničky o tvář) je svlečení se do naha, komplikovanost vyprávění, které pak vyřeší pár Jamesů Madisonů, všude hrající ústřední skladba bez ohledu na to, jestli je to bar nebo pohřební průvod... dalo by se pokračovat do nekonečna. Je to výsměch, ale s uznáním, ne tak přímočarý jako parodie, ale přesto se neberoucí vůbec vážně. Yes, it's really ok with me. Možná si to řekl i Paul Thomas Anderson. ()
Reklama