Režie:
Robert LepageScénář:
Robert LepageKamera:
Jonathan FreemanHrají:
Tilda Swinton, Tom McCamus, Sean McCann, Jessica Paré, Russell Yuen, Lynne Adams, Gabriel Gascon, Laurent Imbault, Lisa Moore, Dean Hagopian, Ryan Hollyman (více)Obsahy(1)
Příběh začíná smrtí muže jménem George Barber, kterého jednoho dne policie nalezne zavražděného v jeho bytě. Neoloupeného, ponechaného na pohovce, pouze s odborně odejmutým mozkem, který policii zavede na stopu tajného neurologického výzkumu. Film kanadského režiséra rozplétá složité klubko o povaze a identitě lidského vědomí a představivosti a je úpravou stejnojmenné hry kanadského matematika, spisovatele a dramatika Johna Mightona, který na filmu také spolupracoval. (ČSFD)
(více)Recenze (40)
Myslím, že v tomto případě opravdu není důležité, jestli byla pointa předvídatelná, o děj jako takový tady zas tak nejde. Film je v první řadě o lidech, kteří vedou zajímavé, leckdy filozofické rozhovory o lidském vnímání, představivosti a pod. A ještě se tu najde prostor na lásku dvou lidí napříč dimenzemi, která mi tak trochu připomíná Věčný svit neposkvrněné mysli. Snímek mě zaujal také svou pozvolnou komorní atmosférou, hereckými výkony dua Tilda Swinton, Tom McCamus a zejména nádhernými filmovými obrazy, většinou hozenými do modrozelené barvy. Někdy není na škodu, pozastavit se popřemýšlet trochu hlouběji o skutečnostech, které bereme jako samozřejmost. ()
Celou dobu tento podivuhodný film budí dojem, že v něm něco je. Něco, díky čemuž se na konci jednotlivé dílky spojí do komplexního obrazce. Bohužel to "něco", co se v závěru stalo, bylo předvídatelné již téměř od první minuty. Tak silně předvídatelné, až jsem si byl jistý, že tvůrci vymyslí něco jiného. Nevymysleli, škoda. I bez dobrého příběhu nám ale zůstává film s obsahově zajímavými dialogy. Osobně však mám pocit, že ty zajímavé jednotlivosti nejdou spojit do jednoho výkladového celku, neboť ten film nikdy nebyl jako jednotný celek zamýšlen. Kdybych si přečetl několik náhodně vybraných citátů z učebnice filosofie, vyšlo by to nastejno a stálo by mě to méně času. ()
Kolik je alternativních realit a co nás s nimi spojuje? Můžeme mezi nimi procházet? Possible Worlds ukazuje pohled, který je rozhodně zajímavý, chvílemi zamotaný a složitý, ale ve výsledku jednoduchý. Vůbec to nevadí, protože tu není prostor na vyslovenou nudu díky úchvatné atmosféře, kterou bych přirovnal snad nejlépe k It's All About Love. Tomu pomáhá i snové postavy (třeba zahrané Tildou Swinton, která je prostě jiná, než všechny ostatní herečky a herci). ()
Sci-fi není zrovna moje parketa a tak i tenhle komentář je pro mě velmi obtížné napsat. Takže když začnu tím, že nezávidím Georgovi jeho existenci v nekonečném množství potenciálních světů, nemluvě o množství jeho žen a budu pokračovat vděčností, že mně domů nikdo nenosí jako dárek mozek krysy, tak bych to mohla ukončit. Ale mě vážně docela mrzí, že jsem se o hlavních osobnostech Georgovi a Joyce za celou dobu filmu nedozvěděla trochu víc. Vlastně o tom podstatném, třeba o jejich myšlenkách, protože to bylo alfou a omegou celého filmu. Mám ráda Tildu Swinton a tady byla výborná v každé časové dimenzi a Tom MC Camus byl taky skvělý, ale kde byla ta chemie?. Neupírám Possible Worlds příjemnou komorní atmosféru, mnoho zajímavých a možná i podnětných myšlenek, ale měla jsem pocit, že jsem taky v nějaké neurčité vzdálené dimenzi, emotivně to prošlo kolem mě, aniž by se mi to nějak hlouběji dotklo. ()
Tak tohle bylo na mě trošku moc složitý, každej to tu sice vysvětluje hrozně odborně, co to mělo vše znamenat a jak to je vlastně geniální, ale mě osobně to přišlo spíš zmatený a vlastně totálně o ničem, sice drtivou většinu času má člověk pořád takovej pocit, že všechny ty skoky mezi světy maj nějakej smysl, že to bude mít geniální závěrečnou tečku, která celou tuhle skládačku složi do dokonalý podoby, ale ono se nakonec nic moc nestalo, jakoby to celý nemělo žádnej smysl a nebo sem to prostě nepochopil a něco mi uniklo, krom toho i celý to mysteriózno, kterým je celej film násaklej nakonec spíš celou dobu stagnuje a rozhodně nevytvoří nějak extra zajímavou atmosféru, jakou by se tenhle film zasloužil ()
Puzzle o nekonečném počtu paralelních dílků. Žánrově přesně pro mě, navíc Tildu Swinton mám ráda a připomíná mi to Its all about love. Jsem těžce neobjektivní. Robert Lepage bude prozkoumán. ()
Kaleidoskop seskládaný z nesourodých korálků by mohl být zajímavý, kdyby byl umístěn v pevné tubě, jež by celé směsi dala řád a smysl. Takto se jedná jen o intelektuálské orgie s nepříliš nápaditými záběry na zbytečně dobrou Tildu Swintnovou. ()
Podobná témata mne fascinovala už od dětství - co vlastně tvoří člověka? Mozek? Myšlenky? City? Dá se myšlení a city člověka vyextrahovat jen jako elektrické impulzy mozku, tudíž tělo není potřeba a stačil by uchovat mozek? Nad podobnými tématy se zamýšlí i tento film, kde netušíme, kdo je v jaké síti chycen a lapen a čí životy jsou "reálné" a čí "reálnější". Do toho meditativní hudba, meditativní záběry a šikovná práce se zvukem a potlačenými ruchy. Ale i při krátké stopáži mne to zhruba od půlky moc nebavilo, k tématu samotnému to nic navíc neřeklo, jen některé myšlenky se snaží znít více tajuplně a moudřeji, než jaké skutečně jsou, a stejně se to v přemítání nad hlavním tématem nedostane dál, jak za první lajnu. Škoda. ()
ELEMENTÁRNE POCITY: LÁSKA, možnosť voľby + ELEMENTÁRNE OTÁZKY: čo bude, čo bolo, čo je, čo keby, čo by mohlo byť...originálny film fascinujúco natočený odvážnym režisérom, ktorý ma do seba na niekoľko dní vtiahol a nemyslím, že len tak ľahko vyprchá. ON: I suppose you like black and white. ONA: I´ve always thought there should be a single clear answer to every question. ON: Even in love ? ONA: Especially in love. I don´t trust people who fall in love over and over. They´re usually the worst liars. JA: Ďakujem za tip, Fílo. ()
Kdybych se měl snažit o žánrové zařazení snímku, možná bych hovořil o mysteriózním sci-fi trilleru. možná. to je to klíčové slovo, vše se v tomto filmu přelévá jako voda - od možnosti k možnosti. Hlavní hrdina žije leibnizovském univerzu možných světů, je si vědom nekonečného množství svých já, pozornos mezi nimi (naše i hrdinova) se však přesouvá stejně plynule jako časté užití kontinuálního, tekutého střihu. Film si zde jemně a nenápadně pohrává s pravidly montáže, stejně jako realita s hrdinou. A jak do toho zapadá tajemný zloděj mozků? není vše ještě úplně jinak? Spolu s hypnotickým hudebním doprovodem a uhrančivou Tildou Swintonovou, se vše slévá do dechberoucí podoby. Jeden z nejpůsobivějších (nejen) sci-fi filmů, jaké jsem viděl. ()
Nemůžu si pomoct, ale nějak jsem od toho filmu čekal víc. Tilda Swinton je tu skvělá a ukazuje, jak různé role dovede zahrát, jak dovede být krásná i chladná. Jedna z chameleonských hereček. Bohužel příběh je tak tajemný, až vlastně moc tajemný není a propojení thrilleru se sci-fi zde za mě nefunguje moc dobře. ()
Určitě fascinující a hodné přemýšlení. Ale dám tomu ještě nějký to shlédnutí. Na poprvé jsem to celý nějak nevstřebal. ()
Hm, kolik lidí to tady, podle svých slov, nepochopilo, přesto tomu flákli 4 fíky. Já s tím teda problém neměl, ale uvažuji, že tomu časem ještě uberu. (Tak jo, ubírám jednu. 19. 11. 2011) ()
Celkem povedený film, to musím uznat. Mile mě to překvapilo. Má skvělou a silnou atmosféru, precizní kameru, která má každý záběr skutečně vypiplaný (byť to zpočátku mělo tak trochu televizní look), naprosto dokonalou hudbu a zajímavý příběh, na kterém je i leccos k zamyšlení. Pravda, mohlo se jít i víc do hloubky a ta závěrečná pointa až tak překvapivá není, ale jinak už snad nemám co vytýkat a Possible Worlds je podle mě povedenou a docela inteligentní sci-fi. Své chyby a nedostatky má, ale 4* si zaslouží. ()
George sice prochází možnými světy, ale snaží se jim dát konzistenci a jednotu, žít mezi nimi jeden život. Potenciální se stává aktuálním skrze rozhodnutí, která činíme. Pro něj se žádná možnost neuzavírá a rozhodování je jen pohybem vodní hladiny. Joyce nechce to co nemá a tak zůstává v aktuálním, George chce to co má i tam kde to není tím co chce. Jeho svět není v pravém slova smyslu leibnizovský, protože Leibnizovy možné světy jsou pouze v potenci, pro George jsou všechny v aktu. To co ho vede skrze ně je imaginace. Joyce na jednom místě mluví o lécích které budou moci ovládnout pamět a obraztvornost. George svou obrazotvornost ovládá, ale tím, jestli má vůbec paměť si není jistý. Není ani jedním ze svých nespočetných já a přesto všemi. Obraz se plynule přelévá, hudba je jakoby odjinud a...mají krysy nepřátele? ()
Yes! Mindfuck jak má být. Krásné, tiché tempo filmu a melancholicky uspávající závěr... Poměrně hodně filosoficky založená sci-fi podívaná. Tak trochu Mr. Nobody, trochu Butterfly Effect, trochu odevšad - i když je to z roku 2000. Skvělá hudba. Říkáme: "Věci by nemusely být takové, jaké jsou," a cítíme se volně... nebo nepokojně. Ale ve skutečnosti za tím nic není. Jenom hromada neuchopitelných možností. Protože na konci... všechno jednoduše JE. ()
Dobrých sci-fi je jako šafránu, proto jsem vděčná za každou smysluplnou věc, za každý nadějný tip. Takže díky za tu chvíli tichého soustředění, jen škoda, že mě to nezasáhlo hlouběji, že se ten pocit tak rychle rozplynul. ()
Jaký je rozdíl mezi realitou a fikcí? Jde jen o subjektivní názor? Fikce může být někdy působivější a reálnější než skutečnost... Jde jen o to, jakou kvalitu prožitku samy udělíme... Je na našem vnímání a podvědomí, co bude mít pro nás vyšší hodnotu. Jaké pocity a jaké emoce, jaké zážitky. Stejně... Nikdy si nemůžeme být ničím jisti. Possible worlds je zkrátka myšlenkami nabitý film. Film, který vám ještě dlouho dobu po jeho shlédnutí bude ležet v hlavě... ()
Nosná myšlenka Possible Worlds může být překvapivá a neotřelá pouze pro někoho, kdo nezná romány Philipa K. Dicka nebo práce současných výzkumníků lidského vědomí (od Grofa až po McKennu). Chci tím říct, že sama o sobě nemůže "utáhnout" celý film. O samotných hrdinech příběhu se toho příliš nedovíme: jací doopravdy jsou, po čem touží, jak žijí. Jejich hovory ve valné většině jen dále rozvíjejí a komentují ústřední myšlenku existence paralelních světů, aniž by nám přiblížily vnitřní svět svých hrdinů. Zbývají jen cool obrázky, jejichž samoúčelná stylizace dále rozbíjí příběh a zdůrazňuje celkovou prázdnotu téhle filmové konstrukce. ()
Zaujímavý nápad s lacnejším spracovaním. ()
Reklama