Režie:
Vladimír ČechScénář:
Jiří MarekHudba:
Dalibor C. VačkářHrají:
Karel Höger, Josef Bek, Otomar Krejča st., Oldřich Nový, Eva Kubešová, Josef Beyvl, Jaroslav Vojta, Svatopluk Beneš, Helga Čočková, Zdeněk Dítě (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Alibi na vodě navazuje postavami kriminalistů Tůmy a Líbala na předchozí dva filmy režiséra Vladimíra Čecha 105% alibi a Kde alibi nestačí, v nichž alibi podezřelých hrálo hlavní roli. Děj třetího záhadného případu je zasazen do atraktivního prostředí filmařů a manekýnek. Režisér Konrád chce natočit pátrání policistů v novém kriminálním filmu experimentální dokumentární metodou. Na opuštěném hausbótu na přehradě nechá „zmizet“ svou hrdinku a tajně natáčí práci policie. Pokus však skončí tragicky, dívka je skutečně zavražděna. Všichni podezřelí mají alibi, zde doslova „na vodě“. Řešení případu je však velmi vtipné a originální. Kromě Karla Högera a Josefa Beka v rolích vyšetřovatelů se ve filmu setkáme i s Oldřichem Novým v roli fotoreportéra, Otomarem Krejčou jako režisérem Konrádem, dále s Jaroslavem Vojtou, Svatoplukem Benešem a Josefem Beyvlem. (Česká televize)
(více)Recenze (103)
Filmové prostředí je atraktivní, film samotný bohužel ne. Některé hlody ovšem stojí za to. ()
Za sebe zcela odkazuji na komentář uživatele Adam Bernau, v podobném stylu jsem chtěl ten svůj původní přepsat, ale nestihl jsem to, protože jsem lenoch. Zkrátka PLZEŇSKÉ NEMÁME, KUPTE SI VANILKOVOU ZMRZLINU. ()
Opet dalsi film s dvojici vysetrovatelu v podani dua Hoger a Bek trpi hodne slabym scenarem. ()
"Kladete otázky tak rafinovaně, že se asi v příštím okamžiku přiznám." Tak se přiznej režisére, že ty jsi chtěl ze dvou soudruhů kriminalistů udělat šašky před skrytou kamerou. Chtěl, já to viděl, ale zatím je hausbót na dně, milenka tuhá a pornokarty v oběhu. To je zase zapeklitej případ a já bych dopředu nevylučoval špionáž. Taky musím soudruha majora Tůmu opětovně poučit o tom, že muž, kterej mluví, obvykle není hluchoněmej. Pan Lebeda je tedy pouze hluchej a báječně odezírá, což je největší pozitivum snímku. A pak mě bavila moudra o tom, že ženy raději žárlí než vaří, avšak tuto hypotézu nemám odvahu potvrdit. ()
Sympatický policajtský tandem, zajímavé vedlejší postavy z uměleckého prostředí (režisér, fotograf), motiv filmu ve filmu, místy příjemně ponuré díky Vačkářově hudbě, jindy vtipné. Identita vraha nebyla kdovíjak šokující, ale přiznávám se, že jsem ho dopředu neodhalil, ač jsem měl zajímavou teorii. Spokojenost. ()
Cliftoni Tůma s Líbalem potřetí v akci, která tentokrát zaujme svým lehkým nadhledem i tím, co postavy během dialogů dělají, aby řeč nestála (od holení břitvou až po hraní cvrnkacího fotbalu). Velké odezírací finále už krapet zavánělo kabaretem, ale i takové může být cinema verité.. Pozor, spoiler o velikosti Orlické přehrady! I když to kamera nezachytila, vsadím se, že padla věta: „Zavřete oči, potápím..“ ()
Film o filme a fotke, ale nie úplne a bezvýhradne. Oldřich Nový nikdy nemiloval boľševický režim v Česko-Slovensku a verný princípom si aj tu s chuťou zahral módneho fotografa, žijúceho vo svete atraktívnych modeliek a nelegálnych kšeftov s ich obnaženými fotografiami. Filmový režisér sa tiež odstriháva od režimu. Je schopný balamutiť políciu a podvodne navliecť zmiznutie krásky. Popri tom si na tajnáša nakrúti reálne policajné postupy v snahe začleniť ich do filmu. Drobné podnikanie prekvitá i v prenajímaní hausbótov na milostné víkendové hry tých, čo nechcú byť príliš na očiach a predsa v romantickom prostredí. Cinemá verité alias film pravda. No popri tejto, vo filme opakovane vyslovenej irónii, ide stále je to popritom skvelá konverzačná kriminálka. Kriminalisti nie sú stvrdnutý v upäto-vážnej vyšetrovateľskej póze, ale sú schopní vtipkovať a uťahovať si aj zo seba. Alibi na vode si s radosťou opakovane pozriem vždy, keď naň náhodne naďabím pri prepínaní televíznych kanálov. ()
Poslední díl ze série alibi už ani tak moc nestojí na vodě, spíš se potápí pod vodu. To co celkem fungovalo v prvním filmu bylo převráceno ve filmu druhém no a tenhle třetí díl už definitivně připomíná matlárnu patlárnu a místy i nechtěnou (kdo ví možná i chtěnou parodii) přehnaný příběh kterýmu by ani malý dítě neuvěřilo navíc až moc přefikaná a z prstu vycucaná pointa. Co to celé drží pohromadě? No asi pořád hlavně ta sehraná ústřední dvojice i když tady už místy připomínají karikatury. No na slabý 3* to ještě dá.50% ()
Tůma a Líbal opět v akci... a opět se musí, jak to tak u vraždy bývá, proplést pavučinou vztahů podezřelých a zjistit jejich alibi. ()
V prvním „alibi“ se laškuje s filmem jen finálním Högerovým vtípkem, na což bezprostředně navazuje druhé otevřenou hrou „samo na sebe“ zábavným uvedením úvodních titulků. Tentokrát už tvoří skloubení „skutečné“ a „filmové“ kriminálky samu látku i zápletku. A jestliže jsem si v obou předešlých povšiml hambatých fotografií v bytě nepoctivcově, zde i tento motiv je rozehrán na vyšší úrovni. Opět nezbytné buržoazní přežitky. Zcela bez kontextu jde opět o sympaticky podanou šarmantní a vtipnou detektivku s osvědčenou skvělou dvojicí; za vnitřními kvalitami prvního „alibi“ se zde ovšem zaostává znatelněji než v tom druhém. Dvojí (až trojí) záběr v jednom obrazu vyznívá jako líbivý projev tvůrčí impotence. Patrná je tendence k dílčím skečům a hláškám, jež zřejmě pochází z přehnané snahy využít potenciálu ústřední „kultovní“ dvojice; na něčem podobném staví rovněž samotná hra na filmaře a kriminalisty, zdařilá sice, ale na úkor uvěřitelnosti. Nicméně konverzačně a jaksi dobově „stylově“ je to opět velmi příjemný retro požitek. Herci opět skvělí, jakkoli síla prvního „alibi“ už v tom není. Pochvaly jsem uvedl slovy „zcela bez kontextu“. Pokud si promítneme dobový kontext, celé to vyznívá trochu jinak. Vladimír Čech se dosti nejapně strefuje do kolegů po tvůrčí stránce nesrovnatelně zajímavějších, když svého „režiséra“ pracujícího s neherci, experimentálně, dokumentačně („film pravda“) – rozuměj exponenta tzv. nové vlny – představuje jako bezskrupulózního, snobského a poněkud namyšleného, zkrátka moderního „intelektuála“ (téměř nadávka z Bekových úst), který je sice ne přímo prevítem, ale přece jen jakýmsi protielementem obou sympatických kriminalistů, kteří v této subtilní konfrontaci se sotva postřehnutelnou falší divákovi naznačují, na které straně (totiž v které Straně) má hledat ty správné chlapíky. Jestliže jsem podobné poměry v „alibi“ z r. 1959 vnímal jako osvěžující a „buržoazní přežitky“ jako roztomilé, v roce 1965 to vše naopak páchne zatuchlinou (zdůrazňuji – právě v této době právě taková postava režiséra, jak jsem ji popsal). Otřesnost Čechových kolaboračních snímků v době normalizace pak už nepřekvapí. V zanícení onoho „pohledu do vlastních řad“ Čechovi dokonce uniká takový detail, že by kriminalisté museli Konrádovi strašlivě spílat (ne-li ho pohnat před soud), jakmile v souvislosti s vraždou vyšlo najevo, že je skutečně zaměstnal fingovaným zmizením osoby. To se zde zcela přechází. Pro pořádek jsem si nemohl ideovou kritiku odpustit. Stále se však jedná přinejmenším o velmi slušný průměr. Ba dokonce právě to, co mám filmu za zlé, podává Čech takovým způsobem, že to dodává poslednímu dílu báječné trilogie zvláštní dobovou zajímavost. Malé bezvýznamné plus za závěrečnou „bandu dětských chuligánů vedenou dvěma dospělými příživníky“. Celkově má tato trilogie sice lehce, ale přece jen zřetelně sestupnou tendenci. Podotýkám, že posuzuji velmi přísně: všechny díly patří k tomu nejlepšímu a nejsympatičtějšímu, co z českých kriminálek znám. Přinejmenším pokud jde o přesvědčivost dialogů a výslechů, jakož i přesvědčivost a logiku jednání postav, dalece předčí např. nejeden díl oslavovaných Hříšných lidí města pražského. Pražákovu komentáři vděčím za postřehy sympaticky podezřelých detailů, které mi unikly; jejich zakomponováním by můj komentář vypadal asi trochu jinak, jenže nevím jak; Prážákův názor, že si Čech i s Högerem a Bekem střílí sami ze sebe, není vůbec od věci. () (méně) (více)
Pri opakovanom, a náhodnom, pozretí pridávam jednu hviezdičku, pretože v poradí tretie alibi nie je výrazne horšie, ani lepšie, ako dve predchádzajúce. Potešilo ma, že bolo civilnejšie, uvoľnenejšie, než predošlé. Tá uvoľnenosť nebola iba v typológii jednotlivých postáv, ale aj v ich správaní a dialógoch. Aj keď ani jedno z alibi nedosahuje úrovne Schulhoffových detektívok z toho obdobia. ()
Není to tak dobré jako předchozí film, ale pořád je to nadprůměrná detektivka se spoustou podezřelých, spoustou zajímavých nápadů a také humorem. Ten tentokrát není tak zjevný, ale pod povrchem je přítomen až překvapivě často. Ať v obsahu nebo ve formě. A častěji než by se mohlo zdát si v nenápadné ironii utahuje dokonce i ze socíku a doby, ve které se odehrává. Höger s Bekem už jsou dokonale sehraní a jejich vzájermné špičkování je stejně zábavné jako jejich rozplétání složitého propletence vztahů a zdánlivě neprůstřelných alibi. Zatímco Krejča si drží styl až do závěrečné klonfrontace, Olřich Nový, po celý film výborný, se tím posledním přehnaným výstupem poněkud shodil. Nic to však nemění na tom, že z českých filmových krimi "sérií" patří 3x Alibi k těm nejlepším. ()
Přepálený pokus o nonkonformní detektivní příběh západního střihu, s neodpustitelným káravým pozadím posmívajícím se zhýralému prostředí intelektuálských kumštýřů. Z hereckého obsazení lze doporučit jedině vynikajícího Otomara Krejču, režiséra a uměleckého šéfa Divadla Za branou, který se čas od času vracel také před filmovou kameru. Jeho nenucený, civilní styl se vymyká zvláště ve stínu vedlejších, poněkud přepjatých hereckých kreací, včetně Oldřicha Nového v trapné roli chlípného (!) fotografa. Otázkou tedy zůstává, zda vizuálně působivá forma odkazující na soudobé moderní trendy ve světové kinematografii zakryje jinak zploštělý obsah. Bůh suď. ()
Ani nevím, kde začít. Experimentální pokus nabourávající a vysmívající se tehdejším pokusům o nové filmařské přístupy (zde prvku cinema-verité), který sám zkouší rozdělený obraz, ale bez většího funkčnějšího prvku (a to ani jakožto výsměch). Herci, kteří hráli v předchozích filmech - Eva Kubešová hrála ve 105% seržantku VB, tady hraje herečku a přítelkyni režiséra, Nový hrál v Kde alibi nestačí správce hotelu v Karlových Varech, tady je za uměleckého fotografa, Marcela Martínková hrála laborantku výrobce léčiv v Kde alibi nestačí a zde hraje policistku, Menšík byl ve 105% alibi šamstr barmanky, zde je novinář... Nějak to nechápu. Celé mi to přijde zkrátka takové neukotvené - jako by to chtělo říct strašně moc, tváří se to sofistikovaně, i to pomrkává očkem na diváka, ale celkově člověk neví, na čem je. A ta homosexuální vložka měla krindapána znamenat co? Vsadím se, že právě proto musel vzniknout dialog o láhvi vermutu na hausbótu, aby to jako vypadalo, že Bek balí holky. Když jsme u hausbótu, magnetofon, který byl zhruba tři čtyři dny pod vodou, skvěle funguje? A na závěr zazní dokonce Tisíckráte pozdravujem tebe - já vím, že Loreta, ale i tak? Co tím závěrem s fotbalem a ukrytím se v Loretě chtěli autoři říct? Líbí se mi výprava, v podstatě film ve filmu, televizní zákulisí a Nového hláška, že hůř se fotí oblečení laureáti než neoblečené ženské. Zklamalo mne to a styl humoru jsem skutečně nepochopil a nesedl mi. Jsem ale rád, že si zde zahrál pan Vojta skvělou roli, vlastně poslední filmovou. A nikdo mi nevymluví, že mezi Otomarem Krejčou st. a hercem Vladislavem Benešem není podobnost rysů tváře - jako otec se synem. ()
Hra na detektivku. Důmyslné míšení fikce a skutečnosti, filmu a reality, fotografie a fotografovaného, reprodukce a originálu, rolí a herců…, uměřeně propustné (prostřednictvím intertextových i obrazových odkazů, sebeironickou hrou s klišé a nekohezním rámcováním, referencemi ke světu mimo kameru…) a vyzývající k rozmanitému vhlížení a účastnému sledování. Detektivka jako alibi pro hru (na detektivku). ()
Nic moc tohle mě fakt nebavilo jako u většině případu bohužel snad někdy něco podobného překvapí. ()
Srovnatelně dobré jako "Kde alibi nestačí", lepší než "105% alibi." Pobaví Krejča ve slunečních brýlích. Přece režisér se pozná podle toho, že nosí sluneční brýle... :) ()
Vzhledem k tomu, že v té době (1965) se vytvářely jen samé filmy poplatné komunistickému režimu, byly detektivky (Tůma, Líbal) doslova vysvobozením pro každého nebolševického filmového diváka. ()
Pořád poměrně zábavná a zajímavá krimi. Hlavní představitelé Bek a Hoger se skvěle doplňují a občas prohodí i nějakou tu vtipnou hlášku. ()
"Ale Zuzanko, v tvém případě není text tak důležitý.." ;) ()
Reklama