Režie:
Dennis GanselKamera:
Torsten BreuerHrají:
Max Riemelt, Tom Schilling, Jonas Jägermeyr, Thomas Drechsel, Devid Striesow, Martin Goeres, Florian Stetter, Joachim Bißmeier, Michael Schenk (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Berlín, 1942. Friedrichu Weimerovi je sedmnáct a právě ukončil školu. Pochází z chudých poměrů, přesto však sní o tom, že v životě něco dokáže. Jediné, čemu se intenzivně věnuje, je amatérský box. Šanci dostává v okamžiku, kdy se setkává s chápavým Voglerem, který sdílí jeho boxerskou vášeň a učí na elitní nacistické střední škole Nationalpolitische Erziehungsanstalt (Napola). Ten zajistí, aby tam byl Friedrich přijat, a stává se jeho mentorem. Friedrichovým novým přítelem se stává syn vysoce postaveného nacistického pohlavára Albrecht Stein - citlivý mladík, který před ním neskrývá své pochybnosti o ideologii, kterou si ostatní studenti nechávají bezmyšlenkovitě vtloukat do hlavy. V každodenní konfrontaci s tvrdým a námitky nepřipouštějícím drilem se Albrecht stále zřetelněji dostává do konfliktů. Friedrich pochopí, že kamarád si svůj osud zvolil i za cenu sebezničení. Rozhodne se, že využije posledního zbytku svobody, který mu osud nabízí, a pokusí se žít čestný život. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (260)
Vynikajici snimek ()
Predvídateľné, televízne, pôsobivé skôr v mrazivých okamihoch než v tých naivne sentimentálnych. Námetom sa ale existencia podobných filmov cení. ()
Křišťálový glóbus - výběr ()
Z Německa poslední dobou vychází vcelku slušná várka zajímavých válečných filmů. Bílé Peklo, Pád třetí říše a tak dále. Dyť ještě aby ne, vždyť válka si toho nejvíc odbyla právě tam, tak ty zkušenosti, znalosti a přednosti rozhodně musejí mít. Každopádně s příběhem se nepářou a tak ho vyprávějí tak jak nejlépe dovedou a docela hezky se jim to daří. O silné scény rozhodně nemají nouze a je to vidět. Nic špatného na tom nevidím, opět se snaží odvyprávět příběh jednoho z milionů, kteří se na válce podíleli a opět se jim to daří. Každopádně si nemůžu pomoci s tím, že takové Bílé peklo je o veliký kousek dál, hlavně sílou jeho příběhu. Ono je těžké sledovat ty, kteří zpustošili Evropu od shora dolů, ale je lehké je kritizovat, přestože to byli lidé jako my, přestože měli svoje názory a také s vedením v Německu nesouhlasili. Každopádně jako film je to rozhodně zajímavý vstup do Německa za druhé světové války, který rozhodně zaujme. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $144,254║Tržby Celosvetovo $3,764,219▐ Na Nemcov prekvapivo dosť sústredená réžia, aj keď zameraná skôr na jednú osobu ale aj tak ten výcvik upúta a dá sa povedať že primerane schladý. Troška iný pohľad na zákulisie vojny. /75%/ ()
..„Budete budoucí elita tisíc let staré říše. Lidé tvoří historii, ale my jsme ti, co vytvářejí lidi“. Námitky nepřipouštějící nalejvárna a tvrdá drezúra, to je elitní nacistická střední škola Napola. „Naše doba nepotřebuje bojácné řešení, nepotřebujeme žádné flákače, ale muže, kteří ve skutečnosti něco udělají.“ Rozhodně působivý film o ideologii, pochybnosti. „pochopil jsem, že já sám jsem to zlo. Zlo, před kterým jsem chtěl zachránit svět“, vzdoru a přátelství. ()
Proč chceš být kadetem na Vůdcově škole? Protože chci sloužit vůdci, národu a vlasti…. Nahlédnutí do jedné z Hitlerových škol, které navštěvuje elita národa a kde se řídí heslem : ,,MUŽI TVOŘÍ DĚJINY, MY TVOŘÍME MUŽE“ je zajímavý. Je lehké vžít se do kůže mladého kluka a nechat si vymývat mozek kecama o vítězství a nekonečných možnostech. Film neřeší otázku školství, ale snaží se zobrazit věrohodně svoji dobu. SVĚT, KDE PRO SLABOST NENÍ MÍSTO. Příběh nemá strhující tempo, ale jistě si sluší občas připomenout některé nacistické myšlenky a zvrácenost systému. Sympatické je i obsazení. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ** NAPĚTÍ ** Víte že: Do r.1945 existovalo v říši 30 národně politických akademií s počtem 15 000 studentů. Přestože válka byla prohraná, byli posíláni na bojiště, kde každý druhý z nich padl. ()
Dobře natočené a dobrý výběr hlavního hrdiny! ()
// Production Companies: Olga Film GmbH, Constantin Film, Seven Pictures // ()
Kdo ví, co se tenkrát všechno odehrávalo v myslích těch mladých kluků, ale jsem ráda, že jsem alespoň malý zlomek toho, co se tenkrát na takových školách dělo mohla vidět. Jistě tam muselo být hodně těch, kteří byli tehdejší propagandou zcela zdeformovaní, ale našlo se mezi nimi určitě i hodně takových jako byl Friedrich a jeho kamarád, který byl synem nacistického pohlavára. A já tak mohla vidět jejich postupný zmatek a pochybnosti o správnosti počínání a ideálů školy Napola. Možná bych přivítala trochu hlubší vykreslenost jejich postav, ale v konečné fázi bylo jednání obou těch kluků všeříkající. Určitě bych vyzdvihla dobře nastíněnou chladnou a studenou atmosféru školy, například dupotem jejich bot nebo zatloukání hřebíku do rakve a bylo toho mnohem víc. A i když některé momenty byly možná až moc neuvěřitelné a nebo příliš tlačící na naše city, tak to byl velmi silný snímek a Dennis Gansel si tu čtyřku určitě zaslouží. Závěrečný dovětek ve filmu už jen dokladuje to, co jsme si stejně celou dobu všichni mysleli. 70% ()
Natočit dobře vypadající film z druhé Světové války je snadné. Možná nejsnadněji vydobyté slzy diváků a ocenení ze všech kombinací žánrů. Proto Napola končí jako další nevýrazná dramatické devadesátiminutovka, která sice není sama o sobě špatná, ale vyřčeno už bylo zkrátka tolik, že její chabý námět nestačí. Chabé kulisy evokující televizní inscenaci, ne vždy nejlepší herci, jednostrané charaktery a velmi brzy odhadnutelná pointa. Napola přijde, řekne vám své poselstní, někoho možná a zaujme, ale brzy odezní a bude zapomenuta. Nic jiného si ani nezaslouží. ()
Že je ten film předvídatelnej, to je slabý slovo. Ten film prostě pochoduje po nalajnovaný čáře od první do poslední minuty jak člen Hitlerjugend. Já jsem možná blbej, protože třeba nechápu filmy od Lynche nebo od Kubricka, ale tady jsem hned od začátku naprosto přesně věděl, co z toho nakonec vyleze. Nicméně i tak to podle mě stojí za vidění, protože ten film prostě na ty necelý 2 hodiny zabaví. A to je hlavní. Docela mě překvapilo, když jsem zjistil, že režisér měl před timhle na kontě v podstatě akorát Holky to chtěj taky. Já teda proti týhle poněkud hloupý teen-komedii nic nemam, ale nečekal bych, že hned další jeho film bude vážný drama. Pro mě lepší 3 hvězdy. ()
Tohle bude spíše taková úvaha. Myslím, ze mnoho lidi dělá stejnou chybu, jako v případe filmu Pád třetí říše tvrzením, že Hitlera zobrazuje "příliš lidsky". Účelem práce není dokazovat, že Hitler své nestvůrnosti dával průchod každým činem (tak byl zobrazován třeba v některých starých sovětských filmech). Stejné je to s Napolou. Nelze zjednodušit nepochybnou zrůdnost vyučované ideologie tím, že bychom v každém záběru z učebny ukázali nechutného odporného lektora vřískajícího o světové zkáze a vítězství nacionálního socialismu. Nacisté byli dobří psychologové a věděli, že takové věci se musejí podsunovat postupně, okrajově až podprahově (v tom byl Goebbels mistr, jeho propaganda málokdy primo útočila na nepřítele, většinou se na to šlo oklikou). Pochopil jsem film opět jako snahu ukázat, proc může byt pro normální lidi přijatelné přijmout zavrženíhodné myšlenky i konfrontaci ideálů (právě ta obrazová dokonalost, pohled na sportovní těla...). Krásně je to vystiženo scénou, kdy Friedrich nadšené s úsměvem zpívá "Vlajku", aby byl vzápětí konfrontován s buzerací staršího studenta. Celkově musím říct, že film ve mně zanechal opravdu silný dojem jak z vizuálního zpracování (ech, kdy už se to naučí i naši tvůrci), tak z děje jako takového (například scéna vystřízlivění z bojového napětí po postřílení zajatců), a také z hereckých výkonů. Po formální stránce film připomíná snímky Leni Reifenstahlové. Záměr vidím v tom ukázat, jak něco co na povrchu vypadá krasně a čistě uvnitř může "smrdět". Ostatně takový Michael Bay, oblíbenec mnoha filmových fanoušků jistého vkusu, jde po formální stránce k Reifenstahlové mnohem mnohem blíž, a dělá to - stejně jako ona - proto, ze to hezky vypadá. Na rozdíl od Napoly ovsem neodliší třeba vnější dojem z krásné války, jak bychom ho mohli vidět v propagačním týdeníku nebo náborovém filmu (což i u nás krasně předvedl Renč :)) od skutečné reality (nejen smrt, ale zapařené nohy, špatné jídlo, buzeraci atd.). Moje přítelkyně po filmu probrečela celý den, a to už se mnou absolvovala ledasco. Kdosi film popsal jako takového zvráceného Foglara. Do jiste míry je to trefné, čili jak může byt touha po čestnosti, kamarádství, ochota se obětovat zneužita k něčemu takovému jako nacismus. ()
A mně se líbí, jak to klucí zahráli. A ne moc často se vidí takhle zobrazené/zahrané chlapecké přátelství. ()
„Vy jste budoucí elita naší tisícileté říše. Muži tvoří dějiny. Ale my tvoříme muže. Vezmeme si vás na starost a budeme vás brousit jako surový diamant, dokud z vás nebude zářící drahokam.“ A že si při broušení nebrali žádné servítky…Friedrichovu touhu dostat se na elitní akademii člověk chápe. Napola mu může pomoct stát se významným mužem. Kadeti se navíc těší prestiži (uniforma dělá též své), k tomu to působivé místo a všudypřítomná profesionalita. A už brzy podstupuje tvrdý dril a vymývání mozků. Dokud se jen střílí na terč, je vše docela v pořádku, ale od granátů se začne postupně přitvrzovat a o silné scény není nouze. To si pak jeden může uvědomit, že si vše představoval jinak…Ale Napola neřeší jen nacistickou výchovu, stejně tak je o přátelství a morálce. Ano, pacifisté mezi kadety jsou hůře uvěřitelní, Albrechtovo rozhodnutí doprovází až příliš efektní scéna a snímek je předvídatelný, přesto jsem velmi spokojený a dávám silné 4*, Gansel už 4 roky před peckou Die Welle ukázal, jak poutavě dokáže vyprávět. ()
Aby se neřeklo, že jsem se poslední dobou koukám jen na horory a sci-fi, vybral jsem si tentokrát německý snímek Napola. Je to velice pěkný film o chlapci, který obdivoval svého vůdce, chtělo být jako on, ale čím více se o nacismu dozvídal, tím více pronikal do jeho tajů a začal jej nenávidět. On je celý film velice působivý a naprosto úžasným způsobem ukazuje, jak jsou z mladých chlapců vychovávání budoucí vůdci Třetí říše. V příběhu je skvěle vidět, jak byli mladíci manipulování, aby pevně věřili v sílu nacismu, který nelze porazit. Zfanatizovaní a nepřipravení se pak vrhali do různých prohraných bitev, což se ostatně dozvíme již před závěrečnými titulky. Již na samotném začátku se seznámíme s hlavním hrdinou, boxerem Friedrichem, kterému je nabídnuto studium na prestižní škole Napola ( Nationalpolitische Erziehungsanstalt), ze které každoročně vyjde spoustu lidí, které čeká zářná budoucnost. Tam se seznámí s literárně nadaným Albrechtem, jehož otec sní o tom, že ze syna jednou bude vysoce postavený důstojník SS. Jenže Albrecht má o své budoucnosti jiný názor a nenechá si narozdíl od ostatních vtloukat do hlavy falešné ideály, čímž se ostatně dostává do problémů. V tom momentu, kdy by si divák mohl myslet, že se film odehrává až příliš stereotypně přichází obrovský obrat. Friedrich přijíždí k Albrechtovi domů, aby popřál jeho otci, vysoce postavenému nacistovi, vše nejlepší k narozeninám. Obyčejná oslava se však moc nepovede a tak spolu chlapci po návratu do školy nekomunikují, do toho přichází první bojová akce. Naši hrdinové se tak pouští do lesa, kde mají pokud možno zlikvidovat ozbrojené vězně, kteří se tam rozprchli (vzhledem k situaci, v jaké se to odehrává je tato scéna zcela smysluplná). Byl jsem doslova šokován, jak silný v sobě tato bitva skrývá emocionální náboj. Dennis Gansel naplno využívá jejího potenciálu a uvědomuje si, že se nejedná o nějakou velikou akci, ale o bitvu, jejíž účastníci jsou vlastně ještě děti. Celkově se jedná o velmi povedený snímek, který kazí snad jen ten ne zrovna povedený konec, který působí poněkud useknutým dojmem. Ač ze zdejších komentářů lze vyčíst něco jiného, na mě Napola působila jako film s velice silnou kritikou nacistického režimu, pro který není II. světová válka jen kulisou. ()
Bouzov potažený nacistickými prapory aneb Princové zakletí v čase. V pár jednotlivostech se to dostane pod kůži (tělocvik s granátem, kazatelovy ruce na ramenech pozůstalých), někdy to zase i kvůli předvídatelnosti vyšumí do prázdna (plavání pod ledem). Myšlenka, že když se má přejít od slov k činům, tak ti zdánlivě slabí můžou patřit k nejsilnějším, je patřičně nosná, ale to nic nemění na tom, že období nacismu ve spojení s prakticky jakýmkoliv námětem dává filmařům už při startu náskok a ten by měl být kompenzován vyššími nároky na celkový výsledek.. ()
Filmy jako je Napola mám velmi ráda, neboť zkoumají válku z pohledu buďto dětské, anebo mladistvé duše. A to už věděli i ve starověku, že proutek se musí ohýbat, dokud je mladý. Na Napolách byla z chlapců vychváváno budoucí elita. Na začátku je ve filmu jedna výstižná scéna, která si jen sama o sobě zaslouží přinejmenším 5*. Je to scéna uvítání ve škole, s patřičným německým nacionalismem, kdy všichni zpívají oslavnou hymnu o svém Vaterlandu. Scéna je dokonale působivá a jsem si zcela jistá, že v reálu před 60-ti lety byla taková věc působivá neméně... A film sám o sobě se sice tu a tam dopouští klišé, přesto díky vynikajícím hereckým výkonům Maxe Riemelta a Toma Schillinga nemohu jinak než za 4*. A navíc je tu i překvapivé jméno na postu režiséra - nečekala bych, že režisér prcičkovitých filmů "Holky to chtěj taky" etc. natočí něco tak vážného jako je Napola. ()
Jak mimořádně zajímavé je sledovat práci filmařů zvláště dekoratérů Pak je Berlín na Praze 8 kousek od Florence, tělocvična je rovněž v Praze (Sokolovna na Pavláku); elitní škola se nachází na jednom „nejmenovaném“ hradu v Česku, oblíbeného hlavně u tvůrců pohádekPro zajímavost – za druhé sv.války byl v Bouzově (onen nejmenovaný hrad) od roku 1939 uhnízděn přepadový oddíl SS nikoli elitní škola. Místo děje (žádný kvapík to zas není) jsem napoprvé pak chvilkami sledoval kdo, kde, kdy a jak z českých herců si střihne nějakou tu roli. Např. poznat Ljubu Krbovou (ve své roli otočenou zády) podle šíje, vlasů, hřbetu pravé ruky a části pravé tváře je taky kumšt :-) BTW Karel Dobrý se snad taky těch „uniforem“ hned tak nezbaví Já vím, film Napola je fikce opřená o skutečnou realitu a kdybych se nezajímal o literaturu faktu a zvlášť o II.sv.válku a nástup fašismu, neměl bych asi tomuto snímku co vytknout. Skutečnost v elitních školách plných řádně zpracovaných prověřených rekrutů z potomků vyvolených a rovněž řádně prokádrovaných rodičů je trochu jiná. Na sentiment a ohleduplnost moc prostoru nebylo Proto mi nějak „neštymovalo“, kde se vzala v 17ti-letém hlavním hrdinovi (jeho spolužácích též), který je víc jak 10 let od nástupu Hitlera přímým účastníkem raketového vzestupu režimu a úspěchů Hitlerovo Německa a navíc kdy příběh je situován přesně do doby, kdy Německo stojí pomyslně na samém vrcholu, tj. v roce 1942 ta síla nepodlehnout tlaku a opojnému pocitu být vyvoleným a vzdorovat systému a pod všudypřítomnou, nutno přiznat promakanou Goebelsovou propagandou Nevím nevím, v elitních školách byli Ti „nejnejnej“ specialisté pedagogové (obrazně), nejvěrnější a nejzavilejší stoupenci AH drtivou většinou v uniformách SS, aby next power generation byla opravdu elitní Měl jsem místy mlhavý, sotva postřehnutelný pocit, že mi někdo chce skrz tento film sdělit, že v SS byli i normální „lidé“, ne jen sadisti, hovada, kariéristé a všehoschopná monstra ale jak říkámje to takový mlhavý pocit, leč mě osobně rušil. Napola je nadprůměrný film, s výtečnou kamerou a hudbou, jen by tam sentimentu, ohleduplnosti a citu vzhledem ke skutečné realitě méně Jenže to by potom zase ten příběh vyzněl jinakach jo ()
Je veľká škoda potenciálu skoro všetkých, ktorí sa v tomto filmu objavia. ,,Študenti,, hrali fakt skvelo. Sťažil to im zbytočne jednoduchý scenár, ktorý keby bol mal viac nápadu, mohol snimi vytvoriť silný nadpriemer. Takto mi zostal len chladný sépiový feeling okorenený ťažkou témou fanatizovania. ()
Reklama