Režie:
György PálfiKamera:
Gergely PohárnokHrají:
Csaba Czene, Gergely Trócsányi, Adél Stanczel, Marc Bischoff, Erwin Leder, Maria Bodor, István Znamenák, Piroska Molnár, Réka Lemhényi, Gyula Kiss (více)Obsahy(1)
Tři příběhy – tři historická období. Tři muži – děd, otec a syn. Jeden touží po lásce, druhý po úspěchu, třetí po nesmrtelnosti. Děd žije svými fantaziemi a za zimních večerů se v promrzlém chlévě zahřívá vzrušujícími sny. Nic ho nemůže zastavit v jeho plodné představivosti. Otec je proslulý šampion v soutěžích jedlíků v časovém limitu, jenž se snaží dostihnout svůj vzor, evropského mistra jedlíků. Syn vycpává zvířata. Zabývá se něčím, co si nikdo nedokáže ani v nejbujnější fantazii představit. Příběhy děda, otce a syna, jež se odehrávají ve třech dějinných obdobích, nastavují zrcadlo zvrácené době i společnosti. Režisér o svém filmu říká: „Nemám potřebu vyprávět o sobě, ale o věcech, které jsou pro mne důležité. Objevil jsem svět povídek Lajose Partiho Nagye, které by klidně mohly být moje. Dvě jeho povídky tvoří základ tohoto příběhu o rodině. Ve scénáři jsem k nim přidal tři generace a pro sebe místo vypravěče.“ (oficiální text distributora)
(více)Recenze (472)
WTF!? Nic chytřejšího mě k tomuto "filmu" nenapadá ... ()
Film, o ktorom sa ťažko píše, ktorý treba vidieť, uveriť, vstrebať, a potom sa už len nechať ohurovať jeho nekonečnou originalitou a filozofickým vyznením hodným ďalekosiahlych diskusií. A pritom ide iba o šialený komediálny úlet! ()
Od nynějška, pokud mě někdo nasere, odsunu svůj pověstný charm Mirka Dušína stranou a rozhodně už na něj nevytáhnu ono taktně otřepané "Jdi se vycpat". To jej raději rovnou pošlu do piče, protože mi jeden ugrofinský úchyl právě předvedl, že se dá i ta zooplastika vzít celkem hezky doslova. Zvláště, jste li synem socialistického přeborníka RVHP v obžerství a váš děda šukal ovar. Působilo to, jako by si raný Jakubisko zařádil v konečníku porážkové bachyně a Radek99 opět dokázal, že i v koprofilní komedii je schopen vidět mrtvé lidi, velkohubě pak uplést z hovna bič a zapráskat s ním nad hlavou chcíplých koní svého alegorického vozu. Ježiš, to je debil. ()
Taxidermia posouvá hranice sofistikované dekadence a neředěné amorálnosti tak daleko, jak to jen jde. „Epický“ maďarský film o třech generacích jedné rodiny, během něhož se dočkají dehonestujícího zesměšnění sex, jídlo a smrt, přináší mimo spousty originálních nápadů v mnoha ohledech velmi neotřelou koncepci organizace časových rovin. Zejména však metody překračování omezujících představ o vkusnosti jsou fascinující: od klování zobákem do penisu a znásilňování prasečích ostatků přes nechutné žraní a nekonečné zvracení až k lidským embryím v klíčenkách. Jeho uvědomělost a ďábelská propracovanost navíc znemožňuje jej i přes okázalou absenci morálky nařknout z jakékoli lacinosti. Už kvůli formální dokonalosti, s níž inscenuje sérii odporností, překonává čas (od vizuální metafory s neckami v dlouhém krouživém záběru ke zdánlivě prostým jízdám napříč továrnou) a vytváří svět, ve kterém byste NIKDY nechtěli žít a žádného jeho hrdinu znát, ale který je takovým způsobem naplněný nápady, že by to vystačilo na několik dalších filmů. Pokud v sobě máte jen trochu dekadentního myšlení, budete se smát až k slzám. A pokud budete prostě jen zvracet, nebuďte smutní. Postavy na plátně vám budou ochotně asistovat. Dokonce dobrovolně. Sportu zdar. ()
„Pojmenovali po mně techniku zvracení“ – touto větou se může pochlubit jeden z hrdinů trojgenerační maďarské výpovědi o době a lidech. Tři období, tři lidé, tři pohledy do nejzazších zákoutí jejich nitra (někdy doslova). Děda – válka, sebeukájení. Otec – hluboký socialismus, obžerství. Syn – současnost, vycpávání. V sérii nechutných výjevů souvisejících se zálibami těchto tří jedinců se zrcadlí dobové poměry, nálada společnosti i způsob nahlížení na určitá tabuizovaná témata. Taxidermia totiž bez okolků všechna možná tabu bourá a logicky je mnohými označována za samoúčelnou nechutnost, která chce pouze rozpoutat vášnivou diskuzi. Logicky možná, ale oprávněně? Opravdu mě několik scén přimělo vyloudit na tváři lehce pokřivený úsměv coby obranný mechanismus proti zvracení. Vyloženě vtipných scén zde přitom není mnoho, pokud jsem se smál, pak asi stejně, jako když se smějete při něčím pádu do septiku a zároveň se vám dělá nevolno při představě, že byste byli na jeho místě. Přesto jsem se prapodivně dekadentním způsobem bavil a zvráceně se těšil na každou další “na blití“ scénu, doufaje, že my zase o chlup objasní podstatu díla. Což se skutečně dělo. Není to hloupý film, jenom k určitým tématům přistupuje s větší odvahou, než na jakou byli dosavadní filmoví diváci zvyklí. Jestli si György Pálfi zaslouží uznání za “posunutí možností kinematografie“ ukáže teprve čas, ale ať už budeme mít k obsahové stránce jakékoliv výhrady, formální zpracování zaslouží jednoznačný obdiv. O jasnou špičku jde nejenom na východoevropské poměry. Stejně jako se Taxidermia tématicky netýká pouze zemí bývalého východního bloku a má jasně patrné nadčasové tendence. Tohle se odvažuji tvrdit již dnes a za dalších deset let…? Uvidíme. Čtyři hvězdičky přitom nedávám jenom za to, že snímek celkem natvrdo říká, kým ve skutečnosti byli téměř všichni komunističtí funkcionáři. :) 85% Zajímavé komentáře: Douglas, Dadel, Exkvizitor, tragos ()
Pokud bychom chtěli příklad vítězství formy nad obsahem, máme ho zde. Chápejte, ty obrázky, praktiky a "prasárny" mě neškokovaly a neznechutily, a už vůbec ne z hlediska "morálky" nebo snad "dekadence," jen mi přišlo poněkud přehnané, že takhle všelijak musí režisér vyjádřit jednoduchou myšlenku "lidé jsou často prasata a všechno, co je tělesné, pomíjí a zanikne." Zbytečně doslovné, samoúčelné, manýristické. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $11,408║Tržby Celosvetovo $-║ samoúčelná zvrátenosť /videl v kine: 0%/ ()
Rozhodně ne geniální, ale ani tupé filmové představení o třech dějstvích bez hlavy a paty. Tři příběhy. Každý něčím výjimečný a něco znamenající, ale možná si hodně diváků řekne co to znamená. Taxidermie očekává od diváka, že ve všem i tom hnusném uvidí něco skutečného a přirozeného, ale to není tak jednoduché. Všechny příběhy spojují hlavní postavy, které jsou spolu v rodinném vztahu a my sledujeme jak se během tří generací mění lidi, názory i "práce". Vizuální stránce nevím co bych vytkl, protože některé skvostné scény mě opravdu dostaly(např. vana a její kamerový oblet, nálet kamery na otevírající se knihu...) a proto nedokážu být odtažitý a nepochválit. Přes všechnu okatou snahu působit přirozeně a spíše jít ještě dál za hranice přirozenosti, která již hraničí s nechutností se divákovi dostane zvláštního filmu, který je o lidech v různých dobách, kteří se uchylují k různým činům. ()
Scénář: György Pálfi, Zsófia Ruttkay .. Na první pohled naturalistická prasárna, zdání však klame. Spíše bizardní skládačka tří dobových, ideově podbarvených epizod - v mnoha směrech krutá, ovšem stále notně humorná ,,komedie“ vkusně balancující na hraně únosnosti. Přesto mi hlavně v příběhové linii chybělo něco víc, něco na delší zamyšlení. Jednou vidět určitě, víckrát není důvod.. Zůstal bych někde na třech (a půl) hvězdičkách, ale za tu úžasnou kameru a estetické zpracování dám čtyři. ()
Absolutne zivocisne, maximalne dekadentne, zakerne sofistikovane...kultovo must-see ;-) ()
Vytříbeně stylizované zhmotnění Freudovského ID na filmovém plátně, které je jedním z oněch filmů, jež posouvají vnitřní divácké hranice toho, co se ještě dá na plátně zobrazit a niterně morálně akceptovat. Taxidermii bych přirovnal k sémantickému zrcadlu nastavenému takovým filmům, jako je třeba Fincherovo Sedm. Tam, kde končí stylizace filmu noir jako vážně prezentované hry s divákem, začíná hra rozehraná György Pálfim. Takhle úchylný, ale široce akceptovatelný film jsem ještě neviděl. Vezměte si ty nejúchylnější scény dějin západní mainstreamové kinematografie - blinkací scénu ze Smyslu života, Boratova tlustá nahá těla v souboji muže proti muži, zvracecí sexuální scénu z Hanekeho Pianistky, výjevy z Pasoliniho Vepřince, Fincherovy oběti smrtelných hříchů atd. a sestavte je do jednoho epického filmového tvaru - vznikne vám cosi, co bude zároveň hrůzné ve své nechutnosti, ale i i směšné ve své absurdnosti. Taxidermia je jistě v intencích postmoderny míněna jako provokace (stejně jako v samém závěru snímku kritizované současné moderní výtvarné umění - právě v Rakousku mají performance, při nichž vznikají plátna z krve právě poražených dobytčat již slušnou tradici...), má však i velký satirický přesah. Osa filmového příběhu je trojgenerační, triáda je tedy ukotvena i ve významové symbolice - 1. propojení surové sexuality s rustikální fascinací zabíjačkou a syrovým masem (řetězení detailů naporcovaného masa s detaily sexuálního aktu), kdy se k pornografii vytváří analogie pornografie zabíjení živého tvora... Leitmotivem jsou tu pak dřevěné necky sloužící jako vana, kde se stýkají veškeré archetypální činnosti koloběhu lidského života (formálně brilantní cirkulující záběr necek-vany s proměňujícím se symbolickým obsahem) 2. Vyzdvižení konzumní podstaty socialismu a jeho propojení s nezřízeným obžerstvím, symbolicky vyjádřeným coby režimem preferovaná sportovní disciplína. Právě ony propriety vrcholového sportu dělají z prostřední části Taxidermie zřejmě nejsilnější úsek... Všechno to organizované blinkání, absurdní tréninky, zmínky o přehlížení této pseudodisciplíny ze strany MOV... 3. Posedlost nesmrtelností odrážející se v pradávné archaické (třeba egyptské) zálibě mumifikovat svá těla volně se přenášející k umanutí umělce stát se skrze své dílo nesmrtelným... (analogie ke Kunderově Nesmrtelnosti?) Taxidermia zkrátka nabízí mnohé - brilantní vizuální stránku, překvapivé formální postupy, úžasně dotaženou mizanscénu...a také sémantická pole, jimž vévodí ideologické podbarvení a propojení s panujícími režimy jednotlivých časových rovin, přičemž dominuje závěrečná otupělost a cynismus moderního západního člověka (způsobená právě médii - viz třeba právě fenomén brutalizace filmů...) a ochota akceptovat v rámci zábavy a povyražení ducha takřka cokoliv - třeba exponát z lidské kůže či lidské embryo v klíčence... Podobné filmy: Underground, Černá kočka, bílý kocour, Život je zázrak, Borat, A fost sau n-a fost?, Monty Pythonův smysl života ()
Taxidermia je důkazem, že i filmová dekadence může být svým zvráceným způsobem krásná. Bohužel tvůrci zůstali někde na půli cesty a výsledkem je tak hybrid, který není ani dostatečně extrémní ani dostatečně filmový. První povídka krom skvostné vizuální stránky nic nenabízí a je jen prázdnou výplní. Druhá je zpočátku skutečně naprosto výtečná, ale po výborném "sportovním" úvodu následuje horší konec a celá vyzní značně do ztracena. Závěrečná povídka je sice nejvyrovnanější, ale poněkud rozpačitý dojem z nevyužité šance již nedokáže zachránit. Tvůrcům nelze upřít svěží nápady, výbornou technickou stránku a velmi povedenou kameru. Přesto od takového ambiciózního projektu bych očekával poněkud více než-li pouze film, který je spíše zajímavý než skutečně kvalitní. ()
Poněkud dekadentní, bez použití eufemismů bych to nazval "kentáč jako svině." György Pálfi je zajímavý režisér, ale stejně formu neovládl úplně dokonale, jelikož první třetina o chronickém onanistovi, za druhými dvěma poněkud zaostává. Já osobně mám nejraději prostřední část o přeborníkovi ve sportovním žraní. Nejvíc z celého filmu se mi ale líbila hudba, originální, zajímavá. ()
Rozhodně to není žádný experiment, jak se tvrdí zde v několika komentářích, a už vůbec ne hříčka (dost pejorativní označení), jak je možné se dočist v různých recenzích. Neustálé omílání toho, že něco takového by mohlo vzniknout u nás, nechám tentokrát stranou stejně jako tvrzení o tom, ža maďarská kinematografie posledních let od dob taktéž karlovarského objevu Revizoři má čím překvapovat a posunovat možnosti kinematografie jako takové. Pokud se dá Taxidermii něco vytknout, je to přílišná popisnost v samotném závěru, kterou trpěl i Pálfiho předchozí debutový snímek Škyt, a rytmická nevyrovnanost příběhů. Ale proč něco takového dělat, když tahle podívaná překypuje nápady a je k zbláznění vtipná, přičemž se jí v její ďábelské promyšlenosti ve spojování různých časů a prostorů pomocí jízd či rakurzů nedá upřít genialita sama? Ještě jedna věc: vzhledem k přechodu od surrealismu k hyperrealismu je nepatřičné filmu vytýkat laciné lpění na všech možných i nemožných bizardnostech a nechutnostech, už kvůli tomu, jak jsou zapracovány do samotného vyprávění. Zářný důkaz toho, že manýra může jednou sloužit i něčemu smysluplnému... ()
Perverzní film! 1) První příběh nám ukazuje nadrženého vojáka s rozštěpem, který nonstop onanuje při sledování chcaní žen..... HUMUS! 2) Druhý příběh nám skvěle ukáže blití, zvracení, pot a tlusté lidi. FUJ! 3) Sebepitvání zaživa...... tragédie!!! ()
Nechci moc filozofovat.. Ale pro ty co nevědí.. Tak Kunda je Společný Jmenovatel !! A podle mé Teorie se Kunda netočí kolem světa,ale svět kolem kundy!! Měl jsem dost! Tohle je šíleně zvrhlá Záležitost!! Největší Kalibr Hnusu, co jsem kdy viděl !! Možná to předčilo i Srbský FILM!! Vypadá to jako tři povídky, které jsou vzájemně propojené..v Té První je týpek, který byl ČurákoFIL.. Strčil ho všude,kde se to jen dalo a také s ním prováděl vše, co ho napadlo !! v Té Druhé probíhaly závody tlustých Lidí.. Kdo sežere nejvíc !! A následné zvracení do kýble!! Nedopuručuji při filmu Jíst !! v Té třetí názorně vidíme, jak dopadl ten z předešlé Povídky !! Mohutné 300 kilové prase, které nemůže ani vstát.. krmí se 300 nerozbalenýma tyčinkama za Hodinu a stará se o něj jeho syn, což je Nejškaredší člověk na světě !! Nakonec příjde Sebepitva!! A totální Destrukce Lidského Těla!! Fuj, Už nikdy více... a Když vidím, že se film dostal až do KIN.. tak se mi chce zvracet.... ()
To, že je film součástí Projektu 100, nezaručuje automaticky to, že bude i hodnotný. To, že je film vydáván za "zrcadlo zvrácené době a společnosti", ještě neznamená, že jím skutečně je. Pro mě jde v tomhle maďarském guláši jen o vršení hnusu bez ladu a skladu bez výpovědní hodnoty, ale kdo v tom nutně potřebuje najít něco víc - jak je libo. ()
Naprosto suprová bizardní, zvrácená, ujetá a dekadentní záležitost!! Sice to vypadá jako tři příběhy, ale ty jsou vzájemně "pokrevně" propojené. Sledujeme úryvky ze životů tří generací, z nichž jedna je bizardnější než druhá. Fakt mazec, ty první dva příběhy nejsou ještě tak plně rozvinuté a ani neumožňují tušit, co se bude odehrávat dále. Ta naprostá nevypočitatelnost tvůrců a nepředvídatelnost děje mě fakt dostávala. Úplný závěr je pak naprosto famózním vyvrcholením zvrácenosti, bizardnosti a humusu ... Dost mi to pocitově připomínalo mnohem starší a málo známý belgický kousek Vase de noces (1974), který byl ještě mnohem odpornější, ale ne tak zajímavý a už vůbec ne nápaditý ... Lidský a zvířecí odpad, oplzlost, hnus, odporné scény, smutek, beznaděj, hledání, sebedestrukce, zvrácenost ... to je TAXIDERMIA!!!!! Bravo!!!! ()
Tři krátké příběhy tří generací aneb 90 minut, které si se mnou pohrály jako vítr s prachovým peřím. Spoustu filmových výjevů si budu pamatovat pravděpodobně do konce života, protože jsou podány zcela živočišně, umocněny navíc kamerou, která smete ze stolu drtivou většinu toho, co jste kdy ze světa kamerové ekvilibristiky viděli, a zabalené do hudebního hávu, který může směle konkurovat ústřední mrazivé melodii z Mechanického pomeranče. První dva příběhy možná lehce záváněly samoúčelností, pak však přišla část třetí, jenž je do poslední vteřiny nabitá hutnou atmosférou, na které by si vylámala zuby i cirkulárka. Z kinosálu jsem vyšel ještě dobře, cestou na zastávku mhd a pak v buse ale na mě padla těžká deka, polévalo mě horko a na zádech jsem cítil studené kapky potu. Ještě nikdy na mě takhle film nezapůsobil. Pojem taxidermista je tu dotažen k opravdovému obrazu svému. A ačkoliv byla pro mě Taxidermia obrovským zážitkem, nechci už tento snímek nikdy vidět. ()
Majkí, začínám mít dojem, že si mi tyhle krávoviny do maratonu vybral naschvál :-D a teď k debilitě (filmu) pokud se Vám líbí chlap co olizuje svíčku, honí si péro a šuká mrtvé prase tak Vás chytne první příběh. Pokud máte rádi tlusté lidi co žerou a blejou tak Vás chytne druhej příběh a pokud máte rádi debilitu, tak Vás chytne třetí příběh. Pokud jste normální, tak Vás z tohohle nechytne nic (zlatej LIVINGDEAD a T2, jsou normální) . Hororového na tom není nic, nechutný jen pokud vám vadí blití ale rozhodně je to nehorázná píčovina. ()
Reklama