Režie:
Pavel DražanScénář:
Pavel DražanKamera:
Diviš MarekHrají:
Jaroslav Dušek, Pavel Liška, Dan Bárta, Hana Baroňová, Karel Zima, Matěj Porteš, Pavel P. Ries, Vladimír Škultéty, Štefan Titka, Pavel Bureš, Vít Drozda (více)Obsahy(1)
Drsné podobenství o světě kolem nás, o lidské pýše, krutosti a nesnášenlivosti. Jedná se o několik příběhů, které se vzájemně prolínají. Velice netradiční film založený převážně na obrazovém vidění světa v netradičním pojetí a netradičních lokalitách, které výrazně umocňují celý příběh. Film Jarmareční bouda je úprava kultovního snímku z roku 1982, který získal nejvyšší ocenění na festivalech nezávislého filmu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (43)
Jedná se o první Dražanův film, neboť předtím se zaměřoval výhradně na dokumenty a docela by mě tak zajímalo, co ho přesvědčilo o tom, že do toho má jít. Princip je jasný: filmaři se snaží zachytit lidské vlastnosti, které rozhodně nedáváme rádi na odiv. Mezi ně patří i naivita, hloupost, ale i arogance či krutost, povrchnost apod. Zkrátka jaký je náš svět v současnosti. Ovšem nevím, zda se jim to na jednotlivých oddělených scénkách a ve zvolených exteriérech povedlo. To ať posoudí opravdoví filmoví odborníci. Mě to připadá takové nijaké a přestože jsem chápal, co jednotlivými scénami chtějí o současnosti vypovědět, zvolená forma, to nejen prostředí, ale i dialogů samotných mi vhodná nepřišla. ()
Buď ztracená epizoda České sody, z níž někdo vystříhal všechny pointy, nebo jeden z nejhorších intelektuálních průjmů posledních let. Tím nechci nikoho urazit, ale pár hezkých obrazů poslepovaných tezovitými moudry o bohu, lásce a lidské zpupnosti opravdu jaro nedělá. Obzvlášť, když vedle vydařených záběrů najdeme v téhle boudě spoustu takových, které patří spíše do klipů metalových kapel z Dolní Bukoviny. ()
Štefan promine ()
Jardu Duška mám rád. Vím že je to Marťan a až nasbírá dostatek vzorků na naší Zemi, zase odletí. Jarmareční bouda však byla opravdu divná divnost.... * ()
Vlastně mě u tohohle ryzího undergroundu trochu rozptylovala až příliš profesionální práce kameramana a zvukaře (zřejmě jediných lidí, co u tohoto díla věděli, co mají dělat). Také mi nedával smysl výběr kusů klasické hudby, které k jednotlivým scénám zněly. Prázdná hra na podobenství, která nikam nevede. Ztráta času. ()
No dobře, lidstvo je blbé, jeho vůdci ještě víc, vše se opakuje, násilí střídá násilí, jsme jako ve středověku, a dokonce ani láska to nezachrání. Čímž se film zařadil do kategorie nihilistických, navzdory tvrzení mladíka po zhruba hodině filmu, že "je to možná tím, že lidstvo zapomnělo na Boha". Jenže to je jen jedna jediná zmínka, pak ještě se dozvíme, že ten pták, co letí vesmírem, "by mohl být sám čas" - a následuje polopatický záběr na roztrhanou fotku Krista v prachu na zemi a vedle na rozbitý budík. Ha, symbol! Ano ano, autor, správně poučen podobnými artovými a inťošskými filmy pracuje i se symbolikou, někdy až nad rámec vlastní pochopitelnosti. Ok, oceňuju, že natočit za týden někde v Mořině s partou kamarádů, ochotníků z divadla (některé herecké výkony chápu, že jsou přehnané úmyslně, jindy herci skutečně neumějí hrát) a jedním profesionálním kameramanem, muselo dát práci, klobouk dolů před panem střihačem. Ale ten celek prostě nenabízí východisko, ani naději, úmyslně nevidí poetiku přírody, nevidí radost některých lidí ze života, nevidí ani tu víru, ani altruismus, ba ani povedené vědecké objevy, které lidstvu skutečně pomohly (ale třeba pan režisér nejezdí autem, a chodí pěšky, nebo jezdí na koni, co já vím?, případně doma nepoužívají ledničku, ale sklep vyložený krami ledu). Takže za takto jednostranný emo pubertální pohled víte co? ()
Mám rád absurdní dramata i surrealismus a novou vlnu, ale tento film, ačkoliv míchá od každého trochu, mě skoro až naštval svojí prvoplánovostí maskovanou vyšším uměním, nabubřelostí a hraním si na bůhvíco. Režisér celé lidstvo obviňuje, jak je zlé a zkažené, ale sám se příliš nepředvedl. Dospělý muž v plenkách, Dan Bárta válející sudy a parta idiotů běhajících po lese jako metafora zkažené lidské společnosti? A do toho komentář "Och, podívejme na marnost lidské slávy!" a podobně. Hledal jsem dlouho cokoliv, co by mi přišlo dobré nebo zajímavé a s čestnou výjimkou houpačky (a trochu i ptáka na konci) jsem nic nenašel. Nevím co to je v Čechách za nový hit, točit experimentální snímky, které jsou experimentální buď v tom, že se tam vůbec nic neděje, nebo že tam pobíhá parta debilů, nebo že je to snímáno roztřesenou nezaostřenou kamerou a divák ani nevidí, o co vlastně jde. Nevím, co to je za hit, ale doufám, že to přestane! ()
Krásná ukázka toho, jak se rádoby hluboké kecy nazvou podobenstvím, přidá se k tomu pár osobností a hned je to považováno za něco víc, než jenom sled sraček. Alespoň autory. Tady jsou scény, které mají potenciál pro absurdní divadlo, ale to, jak jsou podány, to je prostě odpuzující a protivné. Prostě hnusné. ()
Tvl, podobenství, co svoji myšlenku a to, o čem vůbec je řekne hned v prvních 5 minutách, no to se jen tak nevidí... I tak je to ale jeden z velmi mála novodobých českých pokusů o podobenství (a kdybych měl počítat posledních dejme tomu 15 let, tak je společně s Učiteli z hvězd snad jediný...), takže to cením o něco víc, každopádně to ale dobré není. Už jenom tím, že hlavní myšlenku to řekne hned na začátku, díky tomu to ztratilo jakési "napětí" v tom, co z toho vypadne (jako má třeba O slavnosti a hostech). Jako jo, mezitím se v tom šílenství pronese ještě pár zajímavých myšlenek (lidé přestávají věřit v Boha a jsou strašně zahledění do své "velikosti" a "velkoleposti", která je mnohem menší, než si myslí a proti vesmíru znamená naprosté nic), ale i tak to většinu času působí prázdně a hloupě. Je to sice zvláštní, ale že by až tak, to říct nemůžu, už jsem viděl mnohem divnější filmy a i divnější podobenství, takže mi to nijak extra zvláštní nepřijde. Nic méně pár scén (tady by se snad spíš hodilo říct výjevů) své kouzlo má, ale je jich málo. Navíc to celé působí až moc levně, od uřezání rukou Pavlovi Liškovi po podřezání hrdla nožem na máslo. Nic extra povedeného, ale kolik jiných českých podobenství vzniklo za poslední dobu? 2* ()
Obří kravina,kterou sem poznal za dvacet minut.Pravda je,že absolutně nechápu,proč takovýhle dílka vznikaj,a jakou duševní poruchu maj jejich autoři.0%. ()
Divák nedostane jasnou odpověď, nakolik jde o drsné podobenství (jak říká distributor) a nakolik jde o "drsné podobenství" - by lover - moc pekne receno! ano, u tohoto filmu je potreba myslet i pres to (nebo prave proto?) ze zli hrdinove opravdu vypadaji jako zli hrdinove a pri jejich zlem cinu hraje zla hudba. Co je mysleno vazne a co je nadsazka? "filmu o upadku lidstva" uz byly natoceny mraky, alegorickych, umeleckych, nebo naopak jednoduchych a srozumitelnych, vyberte si! neskatulkujte ale do teto kategorie Jarmarecni boudu, pro me je to film o necem trosku jinem...nebo jsem jenom nepochopila jeho prvoplanovou trapnost, na kterou vsichni nadavate? ... ()
Myslím, že jsem nakonec pochopil záměr tvůrců sdělit nám, jak je lidský život bezvýznamný a pomíjivý, zejména ve srovnání s velikostí vesmíru. Na toto téma ale existuje vícero zajímavějších filmů. 55% ()
Podobenství o úpadku české kinematografie. ()
Po pěti letech v novodobém trezoru České televize bylo konečně koncesionářům dovoleno tento snímek shlédnout. Podaří se prorazit i dalším snímkům doposud uzavřeným na zámek? I když kvalitou jsou některé tyto filmy (bohudík nebo bohužel???) možná jinde než běžná komerční tvorba, divák si jejich shlédnutí zaslouží a vytvoří si vlastní názor. Například ČARODĚJKA, 1992, DON GIO, 1992, HOLČIČKY NA ŽIVOT A NA SMRT, 1996, KLÍČEK, 2009, LEGENDA PRINCŮ Z MORTIANY, 1995, MÁ JE POMSTA, 1995, MARTA A JÁ, 1990, MOVIE ANEB ÚVOD DO FILOZOFIE AUTORSKÉHO FILMU, PŘÍRUČKA NEZÁVISLÉHO FILMAŘE, 2007, MRTVÝ LES A JINÝ BULŠIT, 2000, NEBÁT SE A NAKRÁST, 1999, NEPOCHOVANÝ MŔTVY, 2004, OSMDESÁT DOPISŮ, 2011, PODZIMNÍ NÁVRAT, 2001, RADHOŠŤ, 2002, UŽ, 1995, VINCENZ PRIESSNITZ, 1999, ZKOUŠKA PAMĚTI, 1993, ŽRALOK V HLAVĚ, 2005 a všechny posametové filmy Jana Němce. Ale vraťmě se k hodnocení filmu Pavla Dražana. JARMAREČNÍ BOUDA je opravdu výborný film. Podobenství a alegorie našemu filmu delší dobu chybí. Film jakoby připlul z 60. let minulého století. Pro tuctového diváka, zvyklého nepřemýšlet a šustit popcornem, tyhle filmy určitě nejsou. Ale kdo se zamyslí, něco si z filmu odnese. A každý zřejmě něco jiného. DALŠÍ TEXT OBSAHUJE ČÁSTEČNĚ I SPOILER: Záměrná absurdita, nadsázka, zveličení extrémů, zdůraznění zla a všeho odporného ale i exkurze do minulosti a paralely současného světa, odkazy na náboženství a vůbec víru jako takovou – to jsou kategorie, s kterými režisér pracuje. Můžeme z filmu odvodit, jak lidstvo neustále dokola opakuje své chyby, jak snadno uvěří klamu, jak rádo se nechá vést a zneužít, jak mocní a silní využívají své převahy a ničí vše kolem sebe. Vidíme přetvářku, faleš, agresivitu. Dušek je zde prototypem diktátora, vůdce, který jde za svým cílem přes mrtvoly a pokud neuspěje, svaluje vinu na své oběti a vrhá se do dalších a dalších zločinů. Useknuté ruce loutkoherce (Liška) vidím jako kruté zobrazení omezení lidských svobod a zavedení cenzury. Ale také jako zneužití svobody jedince na úkor svobody celé společnosti. Dušek jako vládce a tyran přece rozhoduje, na co se budou ostatní dívat a co se smí lidem ukazovat. Tři skvěle vybraní herci představují duševně zaostalé mladíky, kteří bez přemýšlení vykonávají, co jim vůdce nařídí. A ten, když vidí, jak je to snadné, z rozmaru ničí jejich životy. Jeden z mladíků se po pádu ze skály chová naprosto iracionálně. Stále má na očích šátek a hraje dál „na babu“, ale už není koho hledat. Jeho dva kamarádi se nechali zastřelit. Nepochopili (na rozdíl od nezúčastněného diváka), že to tak musí dopadnout. Na pomezí louky a lesa žije nesourodá skupina lidí. V jednotlivých scénách je zobrazeno jejich nenormální chování. Ale vždyť i lidé dneška se často chovají nenormálně, jen jim asi chybí ten pohled zvenku, který by jim pomohl to odhalit. (Stále se necháme podvádět a okrádat, stále volíme špatné politiky, stále si kupujeme zbytečnosti, které nepotřebujeme a chutná nám jídlo, které není zdravé, stále si ničíme životní prostředí, stále ubližujeme slabším). Tady ve filmu je to jen více vidět. A tak uvěříme sebeklamu, že máme v postýlce krásné malé dítě, ikdyž skutečnost je naprosto jiná. Necháme se manipulovat a někteří z nás věří, že zrovna oni představují tu elitní skupinu lidstva, která je vyvolena vládnout světu a přivést sebe sama k blahobytu. V minulosti jsme tomu říkali třeba fašismus, komunismus a dnes v nás možná dříme latentní rasismus. Věříme diktátu peněz, ideálu fyzické krásy, kultu zdraví. A mnozí jsme podobní právě Duškovi. Jinak by přece mezi lidmi nemohlo být tolik nenávisti, nesnášenlivosti a vzájemného ubližování. Silnější (Bárta) si napřed se slabším naoko rozumí. Později však zneužije své převahy, slabšího jedince mučí a zabíjí. Je mezi lidmi čistá láska? Tuto otázku si klade Hana Baroňová se svým chlapcem. Je to, co prožíváme, skutečnost, nebo jenom sen? Nebo jen Hana vzpomíná na svůj předchozí život a ve skutečnosti už představuje smrtku na houpačce? Co je realita a co skutečnost? Každý ať si hledá sám. Duškovi se podaří mnoho lidí zničit a zbývající členové skupiny se na konec mezi sebou vyvraždí. Ale to nevadí. Přijde jiná (opět vyvolená) skupina lidí, kteří se budou snažit o to samé. A už se na to nemůže dívat ani motorkář (Bůh?) a padá z nebe k zemi. Tak kdo chcete, hledejte, přemýšlejte, nebo to zmačkejte a hoďte do koše. Vizuálně dokonalé dílo Pavla Dražana nabízí obě možnosti. Záleží jen na divákovi, co si vybere. () (méně) (více)
Asi jen za technickou stránku (hlavně kameru), ale jinak je to k nepřežití. Slepenec několika výjevů, kde se všichni chovají jak idioti a má to asi působit inteligentně a nutit diváka přemýšlet o tom jak je svět zlý. To se dá přeci natočit mnoha zajímavějšími a srozumitelnějšími způsoby. ()
29. 03. 2014 (99.); hrubost, násilí, tupost, jednoduchost. nadřazenost...... ()
Nesnadno uchopitelné téma, které jen nastavuje zrcadlo... Chce to odvahu se do něj podívat... ()
V titulcích filmu uvedeno: rok výroby 2010. ()
Zřejmě ve své lidské nadutosti jsem nechtěl pochopit záměr poselství stvořenou touto formou. Jedno ocením, vypadá to, že to pan Dražan splácnul za krabičku startek a flášu výčepní lihoviny. 20% ()
Reklama