Režie:
Petr TučekKamera:
Andrej BarlaHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Václav Kotva, František Peterka, Jaroslava Vysloužilová, Jaroslav Kníže, Karel Jelínek, Stanislav Stolbenko, Drahoslava Landsmanová, Karel Roden (více)Obsahy(1)
Ztroskotanci, alkoholici, darmošlapové… a mezi tuto žižkovskou sebranku se dostane bezelstný a důvěřivý dobrák se srdcem na dlani... Obuvník Lájošek Cína (V. Kotva) je naivní dobrák se srdcem na dlani, který, jak je den dlouhý, nevyjde ze svého krámku, kde také spí, a jedinou společnost mu dělá malé zatoulané kotě. Jednoho dne k němu vpadne svérázný řidič náklaďáku Martin (F. Peterka), který si Lájoška okamžitě přisvojí jako svého nového závozníka a stane se jeho životním průvodcem s plánem mu jeho poklidné žití od základu přestavět. V žižkovské kolonii na Krejcárku ho seznámí s půvabnou Magdou (J. Vysloužilová), do níž se Lájošek zamiluje a začne s ní žít i s jejími čtyřmi dětmi. Brzy nato čekají vlastní a jejich život by se zdál ideální, ale každé štěstí něco stojí… (Česká televize)
(více)Recenze (48)
inu,i trpělivost někdy dojde..... ()
Hodně blbý a o ničem. Myslím, že jsem nedokoukal. ()
Výjimečný film. Nejen tím, že je jedinou hlavní filmovou rolí Václava Kotvy, jindy bezejmenného herce rolí menších než vedlejších. Těžko říct, jestli si nezahrál tak trochu sám sebe. Ano či ne, šlo mu to velmi dobře. Ten kolotoč který se tu roztáčí je svým způsobem neuvěřitelný, přesto smutně pochopitelný. Děj stále více směřuje do naplnění pořekadla pro dobrotu na žebrotu, přesto mě závěr trochu zaskočil... ()
Divnej, ale zajimavej a divokej film. Velke mnozstvi malo vidanych herecek i hercu. Jednoznacnou star je tady Vyslouzilova. ()
Jestli tento film nenaplnil ocekavani do nej vkladane, tak bych chtel velice rad poznat ty paprdy jejichz ocekavani zustalo nenaplneno. Jedna se o grandiozni, tragikomicky pribeh,jenz vsak nemuze zkoncit jinak nez SEKEROU. Vaclav Kotva v roli pana Ciny nas vede pouze a jenom jeho osobni cestou,na ktere je doprovazen svymi kamarady v cele s Martinem - Frantiskem Peterkou. "Ano jsem stastnej. Opravime strechu a pojedeme v zime na hory,mam na knizce deset tisic..." ()
Na světě je tolik přebytečnejch ženskejch, že kdyby šly v šestistupu do moře...., tak pořád zůstanou na každýho chlapa dvě. ()
Pokud je někdo naivní dobrák ve vztahu se ženou, která se s ničím a s nikým nepáře, a přístupu k dětem, osud ho se vším všudy sežere. Avšak stále platí, že pohár přece jen také jednou může přetéct. Snímek s prvky poetismu má ohromnou sílu ve svém podání daných charakterů všech hlavních postav. Herci plně využili příležitost a náležitě ukázali, v čem tkví jejich herecká síla. Dobrácká naivita Václavu Kotvovi doslova září z očí, František Peterka svou rolí řidiče náklaďáku předčil očekávání právě v tom, jak si mnohý takového řidiče představuje, a mrchu, jakou zahrála Jaroslava Vysloužilová, už jen tak někdo nepřekoná. Příběh o vztazích v celé své tragédii, inklinující k známé větě, pocházející z jistého románu Alexandra Dumase staršího, ¨za vším hledej ženu“, je napsán vskutku drsně, až se dá v některých situacích říct, že je to už poměrně přes čáru. Ale kdo ví, jaký je vlastně život. Jaký je ideální a jaký už ne. Příběh je žižkovskou romancí z pera autora Vladimíra Kaliny, jakou snad svět neviděl. A výborně po filmové stránce pojatý. I ten černobílý obraz k tomu sedí a v barvě by to prostě už nebylo ono. Hodně silný charakterový film. ()
Československý tragikomický snímek z Žižkovského předměstí. Hlavní postavu dobromyslného až naivního prosťáčka Lájoška Cínu ztvárnil V. Kotva, muž známý především z malých či nepatrných rolí. Dobrota, tolerance, skromnost, trpělivost a náznak nadpřirozených schopností u tohoto muže je tak evidentní, že mu blízcí přátelé říkají Svatej. Vedle hlavní postavy můžeme sledovat herecké umění F. Peterky, jehož role hlučného bohémského závozníka Martina Zacha byla velmi výrazná, avšak pro samotný děj až tak podstatná nebyla. Jednoznačně největší objev v tomto snímku pro mě představuje J. Vysloužilová, hrající atraktivní, dominantní ženu Magdu, matku čtyř dětí, jejíž morálka klesla na samotné dno. Právě citový vztah a jeho vývoj Lájoška vůči této nehodné osobě považuji na dramatu za nejzajímavější. V momentě, kdy tato žena bez zábran přesvědčí nebohého Lájoška, že spolu mají dítě černé pleti, mnohého diváka napadne, že tento vztah neskončí zrovna šťastně. Ve snímku se často objevují scény z obyčejné žižkovské pivnice, kde spolu s Lájoškem a Zachem tráví čas intelektuál Samuel a cynický hrobník Jožka. Snímek se mi osobně nejeví jako obzvláště podařený, neboť kromě chaotického začátku obsahuje nekteré zbytečné scény, jež odvracejí pozornost od hlavní dramatické linie, avšak díky neokázalému a neokoukanému herectví V. Kotvy a přesvědčivosti a sex-appealu zapomenuté J. Vysloužilové volím nadprůměrné hodnocení. ()
Je až neuvěřitelné, kolik kvalitních filmů přinesla slavná československá nová vlna a jak moc to kontrastuje s marasmem současného českého filmu. Film je jakýmsi až bizarním leporelem svérázných postaviček z žižkovské periferie, přičemž velkou roli tu hraje i nadsázka až na hraně reality a snu. Zároveň svou syrovostí onen tehdejší žižkovský svéráz asi dost věrně odráží. Snímek, který byl ve své době jen jedním z mnoha podobně kvalitních, přičemž se jiné zapsaly do povědomí mnohem výrazněji a trvaleji, úroveň současné české kinematografie i tak hravě převyšuje o několik tříd. ()
Uzasna hra s casem a prostorem. Uz jen za tohle si to hodnoceni zaslouzi, kdyz k tomu pricteme dejovou stranku, ktera v sobe ukryva tragiku i humor, neni, co resit... ()
Mám rád filmy, z ktorých cítiť smútok a smiech. A aj tie kde je humor na prvom mieste, ale tu mi to nešlo a nešlo. Ku koncu som už len trpel. ()
Zajímavý film víceméně o tom, že tu Magdu chtějí tak nějak všichni a ona taky už měla kde co kde s kým. I s řidičem Martinem. A ta její děcka mají stejného tatínka? To poslední čmoudlé zcela jistě ne. A v její síti uvázne i Lájošek. A v tom je vlastně ten příběh tragický. ()
"Na světě je tolik nadbytečnejch ženskejch, že když pudou v šestistupu porád do moře, tak eště nakonec zbydou na každýho mužskýho dvě!" Sveták, hulvát, kurevník a opilec Peterka si adoptuje naivného dobráka Kotvu a uvedie ho do svojho sveta žižkovských pajzlov, kamarátov z mokrej štvrte, fluktuácie a pochybných žien. Náš ťuťmák sa snaží, dosiahne nejaké relatívne úspechy u atraktívnej viacnásobnej slobodnej matky Vysouložilovej, ale v nemilosrdnom prostredí nemá šancu na víťazstvo. Hodne čierna tragikomédia a sociálna sonda do v socializme menej zobrazovných proletárskych vrstiev v jednom. Vynikajúce. Za päť stratených vojenských topánok. "Možná, že vás zabiju...eště nevim..." ()
Nesedlo mi to. Ani o tom, ani o onom. Několik perliček z několika životů. Nic nového, ani nic zajímavého. Už teď nevím, o čem to bylo. Tam chyběl fakt jen ten černoušek. Takže dávám jen něco málo za první a poslední dvě minuty filmu. A to je 10% ()
Nevím kolik hlavních rolí Václav Kotva dostal, ale možná je tohle jeho životní, byť si jej asi budeme pamatovat z jiných rolí. O Žižkově se toho namluvilo dost, sám toho taky hodně pustil jeden z nejslavnějších rodáků Jiří Krampol. Byla to asi drsná čtvrť a František Peterka, jinak známý především z komedií, se role zhostil dobře, ale zase tak těžké to neměl, když na to vypadal. Film je hlavně o tom, jak se tak dlouho ustupuje ze svých pozic, že už není kam ustoupit. Konec tak vyloženě spěje k tragédii, když je dobrák ždímán o sto šest a nikdo to neocení. ()
Pánové, jakmile se zamilujete do ženský která je veselá na spodek a potřebuje neustále společnost, jste nahraný. Než prokouknete že se něco děje, už z vás má vola a vy jen ořete a ořete. A když pak nemůžete nebo dojdou peníze, kopne vás do prdele, pak až si uvědomíte že jste ty roky s ní ztratili. I já takhle přišel o několik let života. Od té doby mám na podobné nádhery alergii a jsem na ně docela zlej a držím si je sakra od těla. Nerad bych dopadnul jako chudák Lájoš... ()
Film svojím štýlom pripomína mnoho zo slovenskej vlny. Nie však Jakubiskovou fantasknosťou či rozprávkovosťou ale voľným akoby bezúčelným plynutím príbehu prosto zobrazujúcim zvláštnosť života obyčajných ľudí. Hlavný hrdina Cína je naivka nepoškvrnený zlom sveta, svojím spôsobom pripomínajúci Karčiho z filmu Nevera po slovensky. Jeho príbeh by mohol byť príkladom ako to dopadne, keď sa človek dostane do zlej partie, pretože Martin je jeho opakom. Nezodpovedný hoštapler, chastúň, macho, problémový typ. Napriek tomu ich zviaže priateľstvo. To on zoznámi Lajoška s Magdou a svet sa stane na chvíľu krásnym. Magde však dlho tento pocit nevydrží, prichádzajú sťažnosti na nedostatok zábavy. Začína sa obzerať po iných mužoch a po návrate Harryho Buscha Cínu opúšťa. Dochádza k rozporom ale partia sa znovu dáva dohromady akoby sa nechumelilo a život ide ďalej. Vypočujeme si pri tom množstvo zľudovených hlášok. Výsledok je príbeh ako pointa, žiadne poučenie, katarzia či bože chráň šťastný koniec. 70% ()
Čisté, nespútané, bolestné... rozhovor a vzájomné ovplyvňovanie anjela z obuvníckej dielne a zlomeného démona v čiernej koženke. Konflikt jemného idealizmu a živočíšnej brutality, snaha o nájdenie rovnováhy medzi zlomenými bytosťami. A nad tým všetkým panuje desivá odpoveď na otázku: ak sú Cínov idealizmus a čistota vnímané ako nie príliš typické ľudské črty, čo to hovorí o tých, ktoré naopak typické sú ? Peterkov Martin je postava hodná obdivu celej beat generation, vášňami zmietaná Magda Jaroslavy Vysloužilovej je tou najkomplexnejšou postavou a Kotvov Cína je felliniovsky tragický, podobne ako Cabiria, či Gelsomina. Myslím, že je to vhodné prirovnanie aj vzhľadom k tomu, že Cína popísal ženské postavy ako tie čo hovoria slová, ktoré chlapi nikdy nepovedia. Finálne scény sú veľmi mrazivé, najmä tá s použitím spievaného zborového Sanctus, ktoré pridalo postave Cínu nový ironicko-tragický rozmer – už to nie je čistý svätý, už je to "náš", ľudský padnutý "svätý". Hudobná stopa celého filmu je nesmierne zaujímavá, od Havelkových hypnotických orchestrálnych a zborových kompozícií, cez diegetickú promenádnu dychovku až po vsuvky z diel Bedřicha Smetany. Odvážne a úprimné dielo... ()
Jediná hlavní role pana Kotvy , je to vlastně o tom , co se může stát , když přeteče ta pověstná poslední kapka a když se utrhne ucho u toho příliš používaného džbánu... , v roli kumpána pan Peterka . Díky pane Tuček. ()
Přemýšlím, jestli se Petr Tuček něčím nehodil do krámu nebo jsem to jen já nepochopil, ale podle mne by tento film měl plným právem patřit do tzv. "nové vlny". A víc, než mnohé jiné. Půvabná záležitost plná pábitelských postaviček, lidí, kteří uprostřed budovatelského úsilí žili své pokakané živůtky. Krásné prostředí zaniklého Krejcárku. Film neoslní hereckými výkony, dějem a vlastně ničím, ale přesto je hezký. Nadhodnoceno. ()
Reklama