Režie:
Craig GillespieScénář:
Nancy OliverKamera:
Adam KimmelHudba:
David TornHrají:
Ryan Gosling, Patricia Clarkson, Paul Schneider, Emily Mortimer, Kelli Garner, R.D. Reid, Boyd Banks, Nancy Beatty, Nicky Guadagni, Lauren Ash (více)Obsahy(1)
Lars je typický looser, žije na malém městě a je až dojemně nesmělý. Jednoho dne si přivede do domu svého bratra a jeho ženy svou novou přítelkyni - nafukovací pannu Biancu objednanou přes internet. Místo sexu ale Lars prahne hlavně po opravdovém a cituplném vztahu a podle toho se k Biance chová. Jak ale tohle vysvětlit obyvatelům malého městečka? Larse mají naštěstí všichni rádi a Bianca tak brzy chodí do kostela, pracuje jako panna v obchodě se šaty a stane se i dobrovolnicí v místní nemocnici. Lars tak možná najde u svého okolí pochopení. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (384)
Od filmu, ve kterym hraje hlavní roli real doll (nikoliv nafukovací panna, jak se píše v ofic. textu distributora), jsem čekal nějakou totálně ujetou komedii. Místo toho jsem dostal takový podivný drama o tom, že i k sexuální pomůcce si dokáže celý město najít nějaký sympatie. A tim nemyslim, že by jí snad celý město používalo k tomu, k čemu je taková real doll určená :-) Zkrátka jeden pošuk žije se svou šukací pannou Biancou celkem obyčejnej život a všichni okolo to berou naprosto v pohodě, jak kdyby žil s normální ženskou. Nápad je to zajímavej, ale sedělo by mi to prostě víc do nějaký ujetý komedie např. s Willem Ferrellem v hlavní roli. Tohle je takový napůl drama, napůl reklama na real doll a občas něco málo pro zasmání... ()
Snímka mohla byť ešte o chlp lepšia, keby sa hlbšie zamerala na príčiny Larsovho stavu a pohrabala sa viacej v jeho psychike (viz. Čas prebudenia). Ale ani jednoduchšia cesta, ktorú tvorcovia zvolili, teda hallströmovsky milá návšteva dedinky, v ktorej má jeden podivín maximálnu podporu chápajúcich a dobrých susedov, nie je na zahodenie. Prístup tvorcov je originálny, nasmerovaný k citlivejšiemu divákovi, disponuje pôvabným humorným nadhľadom i jemným balancovaním medzi realitou a prifarbeným idealistickým svetom. A na to treba nemalý scenáristický i režijný talent. K štyrom hviezdam sa prikláňam nielen za vynikajúceho Ryana Goslinga, ale za VŠETKÝCH hercov. Bez nich by to nefungovalo. A tiež za tú múdru definíciu dospelosti Paula Schneidera. ()
Oscar 1 nominace: Scénář ()
║Rozpočet $12miliónov║Tržby USA $5,972,884║Tržby Celosvetovo $11,293,523▐ Tržby za predaj DVD v USA $2,603,228 //počet predaných kusov 180,264║ miestami fakt praštené a uletené, Ryan Gosling je exot /60%/ ()
Ze začátku zajímavá zápletka se postupně mění v čistou utopii o městečku, kde žijí pouze dobráci a gumovou šukací pannu berou jako členku jejich komunity. Je to takový ten film, co má pohladit na duši, ale chvílemi to už bylo prostě moc. Mrzelo mě že tvůrci přeskočili část, kdy se Lars rozhodne si tu pannu koupit a koumá na netu jakou atd. Hodí tam prostě o 6 týdnů později a je to. Asi by se to nehodilo do té hezoučké nálady, jak jsou na sebe všichni hodní a Lars by vypadal jako psychouš, kdyžto takhle je jen tak roztomile ujetý. V celém filmu vlastně není ani jeden konflikt, nikdo se mu nevysměje, prostě nic. A to od určité chvíle začíná být trochu nuda. ()
Bylo to tak divné až to bylo zajímavé. To jak se všichni dovedli přetvářet a navzájem si pomáhat, to mne opravdu dojalo. Já bych to zřejmě nevydržel a vykřikl bych na něho : "Ty blázne - to je přece nafukovací panna, vzpamatuj se!" :-) Přiznám se ale, že ke konci filmu jsem byl na měkko. No a Paul Schneider byl excelentní. Ty jeho výrazy šoku mne fakt pobavily. ()
Zdaleka ne tak nepříjemná divno-podívaná jak jsem to léta odkládal. Prostě neškodná, lehce komediální, herecky záživná, ničím úplně must-see narušeňácká vztahovka. Asi jasná úlet role v Ryanově rozmanitý filmografii. ()
Na první pohled výstředně originální, na druhý však přirozený, citlivý a dojímavý (i na nějakou tu slzu došlo) film s výtečným Ryanem Goslingem. Nic pro cyniky. ()
Lars a jeho dívka mě uvedli do rozpaků, ale na druhou stranu mě příjemně překvapili a dojali. Lars je takový tichý chlapík, který působí poněkud pomalejším dojmem... snad taky proto má každý tendenci dohazovat mu přítelkyni. Žije sám v garáži a není příliš společenský. Tedy do jednoho dne, kdy mu přijde domů balík... od té doby už není sám, už se nestraní společnosti. V balíku mu totiž z Brazílie přišla slečna. Jeho nová přítelkyně jménem Bianca. Moc toho nenamluví, je na vozíčku, stále se usmívá. Všem okolo ale při seznámení s ní úsměv na rtech trochu ztuhne, což není divu, jelikož Bianca je z plastu. Přesto se k ní ale všichni chovají jakoby existovala. A ona taky existuje. Larsova vidina nabude reálných rozměrů a všichni se k tomu postaví s velkou dávkou tolerance. Lars and the Real Girl je takovým pozoruhodným příběhem, kdy do života samotáře Larse vstoupí plastová figurína, aby záhy zase odešla a zanechala po sobě hluboké stopy. Nancy Oliver a Craig Gillespie natočili působivý snímek o vlastním světě zrodilém ve hlavě jednoho loosera, o respektu lidí žijících v jeho okolí, o bolestivých vzpomínkách a jejich vlivu na život. Samozřejmě, prostředí bylo poněkud idealizované - tolik nevídaného respektu a ochoty hrát si tuhle hru s figurínou? Ale no tak, to prostě nejde... však to taky byl "jen" film. Ale mě se líbil. I přesto, že ve scénáři bylo několik "děravých míst", s klidným srdcem je přehlížím, protože na výpovědní hodnotě snímku to neubralo. 4 a půl *. ()
No tak to vypadá, že sem asi jedinej kdo se u toho nehorázně nudil a komu to nepřišlo ani malinko vtipný, fakt nechápu co je na tom komediálního. Jedinný velký plus je výtečnej Ryan Gosling a možná ještě pár emocionálně vypjatých scén, ale to fakt nestačí, krom toho je to dost nerealistický ()
Nevím, jestli fakt, že film se celou dobu tváří (navzdory absurdnímu námětu) absolutně realisticky a bez jakýchkoliv uměleckých příkras nám podává "skutečný obraz", je největším kladem nebo největším záporem filmu. Pravda je, že když jsem se usmívala, tak to byl takový ten nevěřícný úsměv typu "ano, teď jsem rozpačitá, ale v dalším záběru už se to určitě rozjede". Možná by se ale Lars dal brát jako uhlazeně zabalená metafora o tom, že "všechny boží ovečky si zasluhují lásku a když je hodnej, tak proč ne a tak dále", ale pro nás rozervané kreatury to není to správné poselství, co by měl film nést. Co ale obdivuju je proměna a výkon Ryana Goslinga; nevidět ho v jiném filmu, tak bych snad věřila, že trpí tím mrkacím tikem (Pozdější dodatek - asi jsem chlapce příliš přecenila, protože ve Fracture to dělá taky, i když ne tak často). Z ostatních postav mě ještě zaujala Karin Emily Mortimerové - sympatická obyčejná ženská, která chce jen pomoct (ano, ač se to zdá nemožné, pořád si myslím, že takové ve skutečnosti existují i v dnešní době a tahle ten typ krásně zobrazuje). -"Ona jenom chce všechny obejmout. Ale někdo to nemá rád. Někdo nechce být objímán." ()
Nesmělí a uzavření lidé to mají ve svém životě těžké a často narážejí na bariéru lidského nepochopení a nezájmu. Režisér Gillespie se ale nezajímá ani tak o svého uzavřeného a podivínského hrdinu, jako ho spíš zajímá komunita, která Larse obklopuje a která se musí vypořádat s jeho pošetilým nápadem. Je to ve své podstatě až příliš pohodový snímeček, který vyzdvihuje schopnost komunity vycházet vstříc a pomáhat tam, kde by v reálném životě přišly spíš na řadu dramatické konflikty, nesnášenlivost, krutost a výsměch. Lars má v podstatě nadosah lásku půvabné a sympatické dívky, přátele i chápající příbuzné, jen se s nimi v určitém momentě míjí. Takhle to v reálném životě téměř nikdy nefunguje. Svým obsahem mi připomíná komedii Kdo to štěká režisérky Kasii Adamik s tím, že Lars je přece jen profesionálnější a z filmového hlediska sdělnější. Ve své podstatě příjemná komedie na jedno použití. Celkový dojem: 60 %. ()
Feel good movie bez konfliktů, zdůrazňujících důležitost porozumění. ()
„Došlo v rodině k nějakým změnám v posledním roce?“ – „Ne, všechno je stejný, až na to, že Karin je těhotná a Lars cvok.“ Díky znalosti výtečného Berlangova filmu Přirozená velikost, který má základní téma více než příbuzné, jsem přistupoval k tomuto snímku asi trochu jinak než řada hodnotících (min. co se týče popasování se s faktem ohledně citů hlavního hrdiny k „věci“). A moje očekávání byla dokonce překonána. Na rozdíl od výše jmenovaného španělské snímku zde však nešlo o kousavou satiru, i když o společnosti to člověku přece jenom něco řekne. V každém případě je to pravá tragikomedie (k přelévání obou žánrů docházelo bez křečí). Úsměvná, zábavná (první setkání Guse a Karin s Biancou mě rozbrečelo smíchy, stejně tak řada jiných situací), absurdní (přičemž některé věci jsou vyhnané až do extrému, nikoli však v otázce sexu, což bylo v tomhle případě jedině dobře), smutná, dojemná (ale nevydírající) a vůbec hodně emotivní (místy i velmi niterně), nicméně nad tím vším se vznáší především pohodová a příjemná atmosféra. A vše bylo zakončeno více než vkusným (a milým, jakkoliv předvídatelným) koncem. Gosling byl opravu výtečný a všichni jeho fanoušci by tenhle film měli rozhodně vidět (jeho umělé dýchání méďovi z úst ehm do tlamičky je docela zážitek, nemluvě o všech těch věcech s Biancou). Strašně moc se mi líbila role pro Emily Mortimer, která i v trochu vedlejší úloze zazářila a podobně to vidím i s postavou doktorky Patricie Clarkson. Trochu výtku bych měl jen a pouze k těm 6 přeskočeným týdnům, délka filmu je sice tak akorát, ale moc by mě zajímalo, co byl přesně ten moment, který Larse vyprovokoval k objednávce. Jinak to bude za mě vcelku jasných 5*. „Karin, bráchovi je 27. Třeba chce být sám.“ – „To teda nechce.“ – „Vážně? Jak to víš tak přesně?“ – „Protože lidi takoví nejsou.“ ()
Originální námět, jenž je navíc chvilkami ještě originálnějším způsobem rozvinut, ale nemůžu se zbavit pocitu, že šlo jít ještě dál. Každopádně je to zas takový jeden menší nemainstreamový film pro potěšení jako jsou Malá Miss Sunshine či Zbouchnutá, navíc s perfektním Ryanem Goslingem v hlavní roli. 7/10 ()
Nevšední, krásné a zároveň bolestně dojemné zpracování o křehkosti a odlišnosti lidského jedince. Zajímavý a příjemně chladivý je feeling celého filmu, který velmi autenticky připomíná severskou tvorbu. Jména postav, pošmourné zimní počasí, celková melancholie. Chladný sever v jinak zcela americkém filmu. Tato atmosféra skvěle doplňuje Larsovu povahu. Zcela mimo střed mého zájmu byl fakt, že způsob, jakým je celý příběh vyprávěn, by v kruté realitě nejspíš v tomto rozsahu rozhodně nebyl proveditelný. Larsovi a jeho vážné známosti jde především o toleranci, empatii a pochopení odlišnosti jiných lidí. Snímek ukazuje naději, pohádkovou vizi a možná přece jen v jistých ohledech uskutečnitelnost, jak pomoci uzavřenému a zranitelnému člověku v jeho vlastním světě. A zároveň jak jej za pomoci jeho vlastních iluzí a přání pomalu vytahovat z té bezpečné klícky, do níž se před lidmi uzavřel. Existuje jistě spousta lidí, kteří mluví často raději s neživými předměty a zvířaty, než s lidmi. Ti totiž dokáží ublížit. Dokáží ublížit i těmi nejmenšími maličkosti a pro ně nepodstatnými slovy, která vyřknou. Dokáží ublížit tak moc, že se z toho naše duše sbírá jen velmi těžko. Možná dokážeme něco zapomenout a čas dokáže zalepit, ale pořád "to" v nás bude. Tím se začneme uzavírat do své ulity a stavět si obrannou zeď, před níž se před lidmi chráníme a nedokážeme k nim mít "normální" vztahy. Jak v komunikaci, tak v citové oblasti. Zklamání a strach ze zklamání totiž hrozně bolí. Dokážeme milovat a cítit k někomu někdy tak silně a s přesvědčením, že něco podobného již nikdy nezažijeme. Stejně jako víme, že ač je tento člověk vedle nás, můžeme se ho dotknout, nikdy s ním skutečně nebudeme. Je pro nás tak blízko a přesto tak nedosažitelný. Může být skutečně náš jen v našich představách, které si sami vytváříme a které by se realizací rozpadly na kousky. Chybí nám někdo, ale zároveň musíme vědět, že je tu bezpečný odstup, který nám vždy bude zaručovat trápení z nemožnosti být si blíž, stejně jako vědomí toho, že náš "kontakt" či vztah nedosáhne hlouběji, než na objetí, dotek, či pohledy. A i to dokáže bolet. Protože, když Vás objímá ten, koho tolik potřebujete, ale nemůžete s ním být, když se na Vás dívá, víte, že stejně budete jednou zase bez něj. Stačí, aby odešel z místnosti, nebo, aby jste jej nějakou dobu neviděli. Aby na vás zapomněl, abyste pro něj přestali být důležití (a byla jsem vůbec?) stejně tak, jako on pro Vás nikdy nepřestane. Vždycky bude on. Ale, jen se podívejte na lidi kolem sebe. Na ty, co znáte, i na ty, co jen vídáte. Když si představíte, jak se k sobě lidé chovají, jak jsou často bezcitní, bezohlední, krutí. Obyčejní, průměrní, jak se na Vás dívají, jen když vypadáte "jinak." Když nejste jako oni. Co by asi říkali na Larse? Partičky vymatlaných kreténů by už čekaly se šílenými úsměvy a přichystaným posměchem za rohem, aby jej mohli začít urážet. Ostatní by začali natahovat ruce a jejich prsty by se stáčely na Larse. Začali by si spiklenecky špitat a nasazovat tupé, nechápavé výrazy. Kolik osob mezi davem by se našlo, kteří by jej pozorovali s dojetím, pochopením či úsměvem, který by nebyl výsměšný? () (méně) (více)
lars.. od začátku do konce sympatický troubelín, na kterém je vidět, že v jeho životě neni zrovna všechno košér.. a tak mu jednoho dne doručí pošťáci v krabici jeho novou snoubenku..:-) milý snímek o tom, že samota se dá léčit a deziluze nakonec nemusí být tak špatná nemoc, tím spíš, když vaší snoubenku na kolečkovém křesle vozí celá vesnice, přátelé jí umožní pracovat jako dobrovolnici v nemocnici a dokonce i v kostele je vítaná.. úsměvné.. do chvíle, než si uvědomíte, že některé vaše srdcové záležitosti byly stejně reálné jako larsova gumová dívka... (ps: když biancu pěkně ustrojíte a postavíte k plotně, vydrží vám tam i několik let:-) ()
Zdání klame. Podle všeho bych řekla, že půjde o komedii a ono to nakonec bylo vtipné jen zřídkakdy. Jedná se spíš o celkem smutný příběh dojemně stydlivého a nesmělého Larse, kterému se všichni snaží dohodit nějakou přítelkyni. Když už si o něj jeho bratr s manželkou začnou dělat starosti, objeví se Lars u jejich dveří nadšený s tím, že má dámskou návštěvu. Kdo by ovšem čekal pannu z plastu a to, že se k ní Lars bude chovat jako k opravdové dívce? O Ryanových schopnostech už dávno nemám pochyby, ale že zahraje nepřitažlivého podivína tak věrohodně jsem nečekala. Celé to stojí právě na jeho výkonu a na tom smutném nepochopeném pohledu :). Kromě něj se mi líbilo, jak se k jeho bláznovství postavilo okolí, takové tolerance by se mu ve skutečném světě asi nedostalo. Celý příběh ale za moc nestojí, chvílemi jsem se dost nudila.. ()
Výborný film pro náročné. Skoro jako by vypadl z filmové Skandinávie, ale ona i ta zasněžená Kanada dokáže divy. Ryan Gosling si zaslouží veškerá ocení, stejně jako geniální scénář, který to neměl snadné. Ale dobré dílo se podařilo a vnímavý divák se mohl mmj. cosi přiučit i o duševních nemocích. ()
Dosti atypická a hluboká sonda do života člověka, který se nehodlá ztotožnit s tím, co se od něho očekává. Dnešní společnost jakoby nedýchala – a snímek Lars and the Real Girl je tu pro ty, kteří mají rádi žánrovou neujasněnost, zajímavé tvůrčí nápady i specificky minimalistické komediální vsuvky. Ryan Gosling představuje svoji další podivínskou kreaci (nominace na Zlatý glóbus) a vyhrává opět na celé čáře. Potěší i hudební motiv a moc dobře prokreslené vedlejší postavy (manželský pár úchvatně zahráli mezi mainstreamem a nezávislou tvorbou pentlující Emily Mortimer a prozatím spíše televizní režisér Paul Schneider). Graig Gillespie tak natočil drama, které se výrazným obloukem vyhýbá konfekční hollywoodské nabídce. Otázkou zůstává, jestli to nekomerčnímu divákovi stačí..? ()
Reklama