Režie:
Maria ProcházkováScénář:
Maria ProcházkováKamera:
Martin ŠtěpánekHudba:
Jan P. MuchowHrají:
Dorotka Dědková, Jitka Čvančarová, Pavel Řezníček, Marek Taclík, Jana Krausová, Martin Hofmann, Vlastimil Třešňák, Eva Leimbergerová, Marie Boková (více)Obsahy(1)
Byla jednou jedna malá holčička. Jmenovala se Terezka (D. Dědková) a měla moc ráda pohádku O Červené Karkulce. Žila spokojeně s maminkou (J. Čvančarová) a tatínkem (P. Řezníček), chodila do školky s kamarádem Šimonem (M. Kratina) a byla šťastná. Ale jak už to v pohádkách i v životě bývá, jednoho dne se cosi změnilo. Terezka neví, proč se maminka najednou chová jinak. Neví, kdo je ten cizí pán (M. Hofmann) a proč se doma mluví o Japonsku. Ví jen, že něco je špatně. Ptá se, ale dospělí mluví jinou (svojí) řečí. Jediný, kdo umí poradit, je kamarád Šimon a ten má jasno: maminka je vyměněná mimozemšťanka. Terezku tak čeká veliké dobrodružství. Složitá cesta za odhalením tajemství možná povede přes daleké země a možná někde číhá i nebezpečný vlk... (Česká televize)
(více)Recenze (269)
Dostalo mně to, opravdu ano. Možná protože jsem od tohoto filmu nic nečekala, možná protože jsem kdysi byla přesvědčená, že sousedi jsou hledaní zabijáci, možná protože sousedka mé kamarádky byla z Neptunu (kupovala zelený Ariel a Neptun je přece taky zelený), nebo protože jsem dnes prostě naměkko. Ale dokázal mi vhrnout slzy do očí a to se počítá. ()
Problémy a sváry „světa dospěláků“ nahlížené očima malé holčičky. Maria Procházková podědila dobré scenáristické a umělecké geny a třebaže její příběh není nijak objevný a byl už zde dříve v mnoha variacích, obtiskla do svého filmu jedinečné výtvarné cítění, díky němuž se film vyniká, pokud by šlo o srovnávání. Vyniká se i díky tomu lehce naivnímu a hravému podtónu, přesně takovému, jakým je vnitřní život malého dítěte s bujnou imaginací. Škoda, že ten film v kinech tak propadnul. ()
V dnešní "požehnané" době, kdy se "každé druhé manželství rozvádí" (což je - aniž by to znamenalo, že je ve skutečnosti nad čím nadšeně výskat - blbost vzešlá z chybně sestavené rádobystatistiky míchající příslovečná jabka s hruškama) parádně trefený námět. K tomu si připočtěme dobře zvládnutý příběh i co do formy ozvláštněný dětským vnímáním "světa dospělých" - který se dětí týká tak bezprostředně jak je to jenom možné - a v nejhorším případě civilní a reálně působící herecké výkony (srovnávat děti s dospělými je ale totéž, co kritizuju v první závorce), přičemž obzvlášť vyniká můj velký oblíbenec Martin Hofmann, protože jsem měl na jedné straně velkou radost, jakou svini tak hezky hraje a zároveň jsem vcelku nesnášel tu svini, kterou hraje. A abych s těmi pozitivy nekončil, celé to působí dosti profesionálně a scénáři není v celku ani jednotlivostech co vytknout - Terezce i jejím kamarádům do sebe všechno zcela logicky zapadá tak, že tu logiku chápe (a omlouvá ji) i dospělý, a to není zdaleka obvyklé. Jde skutečně o film pro celou rodinu, kde se konečně nemáme od začátku do konce smát tomu, kdo komu dal proč náhodou po čuni a kdo kam "legračně" zahučel. A považte, dokonce je přítomna i (podle některých až nezdravě početných "inženýrů výchovy" obrovsky nekorektní) facka:) Pravda je, že zrovna tady je použita velmi nevhodně - ve chvíli, kdy mamince prostě ujedou nervy a mrně to vůbec nemá šanci pochopit - ale byl jsem tím v současné výchovně vykastrované době opravdu příjemně překvapen. A samozřejmě i tento moment lze dobře výchovně uplatnit. No abych to už nějak uzavřel - Kdopak By Se Vlka Bál je nečekaně kvalitní snímek, který toho může malým i velkým divákům hodně dát. Proto tentokrát dělám výjimku, a i když nemám při vzpomínce na cokoliv z filmu takové to mravenčení jako třeba když Ed Norton viděl tučňáka, dávám 90% čiže pět hvězd. ()
Podle obsazení by se mohlo zdát, že film bude působit jako současný český seriál, naštěstí má Maria Procházková invence na rozdávání. ()
Jak asi vypadá rodinná krize z pohledu holčičky předškolního věku? Velmi zajímavě. Kdopak by se vlka bál? je technicky, herecky i scénáristicky na evropské úrovni a ukazuje, že český film se nemusí automaticky rovnat nudě, kterou většinou vídáme v kinech. ()
Já se teda vlka bál. Být ve stejné situaci, jako malá Terezka v tomhle filmu, tak mi asi šlehne. A být ve stejném věku, tak na tom budu nejspíš podobně. Nedivím se, že film získal řadu ocenění. Vážné téma představené dítětem je totiž hodně zajímavé drama, které pro děti nejspíš nebude, ale dospělej si při něm možná uvědomí řadu věcí. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $91,270║ ()
Scénář: Maria Procházková .. Krásně napsaný a především výtečně zahraný (co se dětských rolí týče) a zajímavě zrežírovaný Český rodinný film. Važte si takových originálních a nápaditých dílek, moc jich v naší kotlině ročně nevzniká. 85%. ()
Rodinná krize z pohledu nevinně dětského aneb rozpad vztahu očima dítěte? Režisérce a animátorce (její původní profese je na výsledné podobě filmu hodně znát) Marii Procházkové se to podařilo skutečně obdivuhodně, její ženský úhel pohledu v kombinaci s intuitivní empatií matky umožnil nastínit vyprávění skutečně hodně věrohodné a na rozdíl od jejího celovečerního (místy až surrealistického) debutu Žralok v hravě akcentovala ve volbě námětu i aspekt ryze civilizační - jak dnešní stále se zrychlující doba urychluje i rozpad lidských vztahů. Pro nejednu divačku, neřku-li diváka, je patrně nemožné přesně pojmenovat důvod, který vedl hlavní dospělou ženskou hrdinku k jednání, které ohrozilo její dosud dobře fungující rodinu i integritu vývoje jejího jediného dítěte, všichni ovšem intuitivně velmi dobře chápeme podstatu jejího jednání. Těžko se hledá vina, život se žije a lidé dělají (osudové) chyby, jejichž nejspolehlivějším seismografem a indikátorem jsou právě děti. Bohužel... ()
POZOR KARKULKO, BUDE TAM VLK….. Dětské vidění světa je plné fantasie a život s nimi přináší hodně povídání a debat nad jejich názory. Třeba jestli je či není máma mimozemšťan. Úsměvné pro ty, kdo to prožili. Dětská upřímnost a nevinnost nemůže porozumět komplikovanosti dospěláckých vztahů. Nepříjemné pro ty, kdo to zažili. Sleduji ,,chození kolem horké kaše“ a přitom je každýmu jasný, kam příběh směřuje. Fakt to jde pomalu. Proč mají všichni potřebu točit filmy na současná témata? Proč naši filmaři nemůžou popustit uzdu své představivosti? Draci, upíři, cokoliv! Klidně parodii. Mě už ty filmy na současné téma neberou. A nezajímají snad ani Spáčilovou. Tady měli alespoň snahu příběh oživit dětskou fantasií. A tak je to natočeno asi jen proto, abych zjistil, že maminka není mimozemšťan, ale kráva. Nebýt dětí, nemá film co nabídnout. Příběh by se mohl vejít mezi Bakalářské historky, za 20 minut mohlo být hotovo a nemuseli jsme se navzájem trápit. A jestli si myslíte, že se budou bavit děti, tak ty moje ne! PŘÍBĚH *** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ * P.S: Pozor na vlky, jsou nebezpeční. Vždy a všude. ()
Vlci mečí, kozy dělaj kozy dál... A pozor Kalkulko, ať si ze vší té vypočítané podsedantnosti neupotíš vlka... %-o . . . Další utahaná >inscenace< jako že ze života. Formou i obsahem jen >bakalářská< historka nadupaná kvazižánrovými klišé (prý dětský horor - hohohoho...), natažená do neskutečně nudných 88 minut, v rámci tzv. rodinné tvorby jako jednooká mezi slepými snad možná tak, přesto však v principu se stejně otravnými hereckými kreacemi a vypocenými dialogy jako dnes už prakticky veškerá tušašská >filmová< (sic!) tvorba telenovelového stylu. Tak ještě že to tak nečekaně dramaticky dobře dopadlo, že... .-/ . . . Psycho pak je číst tady ty z palců vycucané oslavné ciráty. To by mě fakt zajímalo, na jaké FILMY! se asi tak ti zdejší >topkoví< přicmrndávači se čtyř a pětihvězdnými komentáři jinak doopravdy dívají! . . . A víc už škoda slov. - - - P.S. No, i "gádžo" T. dostal přilíznout. Ejhle ho, undergrounda! Holt kolik třešní tolik višní, chápeme Vlastiků... . . . Tak hlavně že se v závěrečných titulcích objevily zase ony mraky všelijakých logíček. D.m.s.n. to ty naše celebřitní čudly už ani pro nic jiného nedělají. Protože bohužel po dvaceti letech možnosti svobodně žít, tvořit a pracovat tahle umělecky degenerovaná parazitní kasta už na víc ani nemá... - - - - - (Poprvé viděno 1.1.2010 na >vlkabojné dejničce< , hodnocení 1021., komentář zde mezi oslavnými ciráty jako otrávený /celkem stotřicátý/ mnohý - 1.1.2010) ()
Z časů temnot české kinematografie vzešla legenda. O režisérce Procházkové... O příchodu kvality... O filmu s magickou silou... Kdopak by se vlka bál? Omlouvám se za ten Excaliburový úvod, ale když mě něco tak moc potěší, zaslouží si to malou královskou oslavu. Výborný film, reálné postavy, přirozené dialogy, velmi dobří herci, kteří ukazují, že když se nemusí prát se seriálovými plky, mají co ukázat. Trochu jsem se bál dětského obsazení, ale zbytečně. Jako bych se ocitl v éře filmů Věry Plívové - Šimkové. Děti působí opravdu jako děti, mají své chápání světa, které je sice naivní, ale ne hloupé a infantilní. Díky představitelům Terezky (Dorotka Dědková) a jejím kamarádům ze školky je snadné se jím nechat pohltit. Příběh je napsán citlivě a dokáže dojmout. Holčička, která si vykládá změny v chování dospělých jinak, než co skutečně znamenají, a nevidí, že se možná hroutí vztah maminky a tatínka. Pro konfrontaci dětské představivosti a krutého světa dospělých (Kuře melancholik, Faunův labyrint) mám zřejmě nějakou slabinu. Působivost snímku je umocněna technickou stránkou. Pro český film této éry je neobvyklé vyprávění obrazem, dialogy mimo záběr, dynamický střih, barevnost obrazu. možná by se nějaké chybky našly, ale proč, když se mi to tak líbilo. Jen tak dál a pak že není o čem točit. ()
Zrovna nedávno jsem se u Kuře melancholik rozčilovala, že tvůrci mají šílenou tendenci vyprávět i příběh o dětech z dospělácké perspektivy a vůbec si nevšímají možnosti využít všechna ta krásná specifika dětského pohledu. A potom máme v jeden den na přednášce diskuzi o důkazech boha a hned potom v projekci vidím tuhle krásu, která je výsostně dětská, a slovy samotné režisérky "děti v ní fungují jako herci, kteří pracují na svém projevu, a ne jenom jako spontánní roztomilé loutky a panenky". Takže i když ohlédnu od obsahu (vlk, les - plakala jsem), tak konečně moje srdíčko plesalo radostí z formálního vypravěčského přístupu. ()
V podstatě velmi jednoduchá zápletka se sdělením, které jakoby vypadlo z bakalářských příběhů, nicméně způsob realizace je dovedný a nápaditý. Maria Procházková dokáže skvěle pracovat s lidskými emocemi a využívat dětsky naivního pohledu na svět dospělých. Výkony dětí jsou uvěřitelné a milé, člověk nemá pocit nějakého prvoplánového citového vydírání. Jinak pokud jde o herecké obsazení, mám dlouhodobý problém s Jitkou Čvančarovou jako herečkou - je to takový telenovelový typ s vizáží profesionální milenky. Starostlivou maminku jí nevěřím a vlastně jí nevěřím ani snahu o charakterní herectví. Celkový dojem: 70 %. V malém českém rybníčku sympatický film, který by se asi ve světě neprosadil. Na to mu schází propracovanější scénář, dialogy a vlastně spoustu dalšího. ()
Pohled nezkaženou dětskou optikou na Invazi lupičů těl, co je zosnována vlkem hrajícím na violoncello? Proč ne, hlavně že to není krotitelka gaviálů, madam Poledňáková.. Na chátrajícím domácím hřišti rozhodně jeden z těch povedenějších zápasů, z něhož mi výsledný dojem kazila snad jen na mateřskou školu přílišná vyspělost pátračů po mimozemské konspiraci a happyend s krvácející maminkou. Takhle to v životě často nechodí, ale na druhou stranu, vždyť jsme byli v pohádce a těm nejlépe rozumějí jenom děti.. ()
Jedna malá rada na úvod, která může ušetřit případné zklamání. Pokud očekáváte v jedné z hlavních rolí Vlka a myslíte, že hlavní dějová linie se mu bude věnovat ve velkém, mohli byste vy, či Vaši případní potomci, být zklamáni. V tomto příběhu totiž překvapivě nejde v první řadě o vlka, ale hlavně o mimozemšťany:) Vlka zde samozřejmě uvidíte, ale mimozemské tématice, podobné té z Invaze zlodějů těl, se zde tvůrci věnují nejvíce. A to v nápaditém provedení dětské fantazie. Velmi sympatické herecké obsazení a přirozené výkony. Z dětí Dorotka Dědková jako Terezka a Matouš Kratina jako její věrný a nejlepší kamarád Šimon. Ze současné české filmové tvorby nejsympatičtější dětská dvojka, jakou jsem zatím viděla. Krásná Jitka Čvančarová, správný taťka Pavel Řezníček a můj oblíbený, divákům neznámý Martin Hofman (jemuž stále přeji hlavní roli v nějakém filmu:) Aneb jaké můžou mít manželské potíže dopad na dítě a kterak malá Terezka díky působení vlivů okolí (stačí, aby Šimon své kamarádce odhalil tajemství, které viděl ve filmu a ta začne mít podezření o skutečné existenci své maminky) a své představivosti začne nabývat dojmů, že "jsou mezi námi...":) Jedna malá rada na konec: Kdyby Vás dcerka či synek bodli vidličkou, když jim budete číst pohádku, nemějte obavy, to jen zkouší, jestli nejste z jiné planety:) ()
Co všechno dokážou napáchat spory dvou dospělých lidí na duši malého dítěte ... Nejdřív jsem nedávala moc pozor na to co zrovna hrají v televizi, ale příběh si mě připoutal svým zajímavým způsobem režie k sobě. Sledovala jsem s napětím co se odehrává v mysli šestiletého děvčátka a jak se dívá na svět kolem sebe. Největší dar, který můžeme svým dětem dát je táta a máma spolu a klidný domov ... ()
Zatímco se Maria Procházková zcela nepozorovaně stala nejoriginálnější současnou českou režisérkou, nenašel se dodnes nikdo, kdo by udržel na DVD trhu její celovečerní debut Žralok k hlavě, což je ostudné. Ani po dvou letech vynikajícího Kdopak by se vlka bál. Mezitím se už Vlk stává součástí programu projekcí v dálkových autobusech a nikdo se nad tím nepozastavuje. Tohle je celé prostě špatně. Stejně jako fakt, že neobyčejně skvěle hrající předškoláci Dorotka Dědková a Matouš Kratina nejsou obsazováni častěji (jedna TV pohádka je fakt málo). A samozřejmě, nevěřila jsem svým očím, ale Jitka Čvančarová a Pavel Řezníček jsou dobří herci. Tady jednoduše nelze jen oceňovat a hodnotit skvěle, tady je třeba otevřít oči a mít radost z toho, že český film ještě žije a není ztracen. ()
Velice originální pohled na rodinnou krizi, tentokrát z pohledu malé holčičky. A jedná se opravdu o milé překvapení mezi tím současným českým bahnem. Je to originální, výtvarně i vypravěčsky zajímavé a herecky výborné( hlavně Pavel Řezníček). Jenom ta malá holčička mi ze začátku trošku vadila, ale pak už jsem si zvyknul. Hodně milé české překvapení. ()
Naše kotlina s tendencí vracet se stále na ta stejná místa a k totožným tématům někoho jako je Maria Procházková potřebuje jako sůl.. Byl jsem příjemně překvapen a budu se těšit na další setkání!! Aktuální téma pohledem nevinných dětských očí.. věrohodné a za 70%.. ()
Reklama