Režie:
Jaroslav BrabecScénář:
Vladimír KörnerHudba:
Václav VondráčekHrají:
Braňo Holiček, Vilma Cibulková, Igor Bareš, Vladimír Dlouhý, Hana Maciuchová, František Němec, Martin Huba, Johanna Tesařová, Jiří Lábus, Marika Šoposká, Pavel Liška, Ladislav Potměšil (více)Obsahy(1)
„Jako se píše douška Post scriptum, tak existoval po prusko-rakouské válce v roce 1866 celkem bezvýznamný termín: Post Bellum. Jako dodatečné označení stavu pro ty, co v oné válce byli a přežili své druhy...," touto větou začíná příběh scenáristy Vladimíra Körnera o mladém důstojníkovi rakouské armády Pavlu von Hebrovi, který sice přežil bitvu u Hradce Králové a byl vyznamenán samotným císařem, teď hledá důvod proč dál žít v tom zdivočelém světě. Najde ho ve službě v armádě? Najde ho v lásce k mladičké šičce Adéle? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (43)
Príliš inscenačné a lacné. Niektoré zábery úplne zbytočné, k čomu je napríklad dôležité, že istý vojak kláti ženskú za nejakým stĺpom a druhý na neho civí? Takéto scény sú samoúčelné. O chvíľu bude na plátne masturbácia a všetci to budú považovať za umenie. ()
TV/// Obsazení 7/10 Děj 6/10 Hudba 7/10 Výprava 8/10/// +Braňo Holíček v hlavní roli, dobová atmosféra -hodně zmatený příběh/// Tak předně divácky to není nic extra. Hodně to zachraňuje zasazení do období roku 1866, které se v české podobě tak často nevidí. Napomáhají tomu herci, reálně zobrazené prostředí a zajímavé dialogy. V detailech tedy dobré. Pohromadě to ale moc nefunguje a jakoby film neměl o čem vyprávět. Což je škoda, vezme v potaz tak zajímavý a neokoukaný námět./// Celkem 67%/// ()
Výtečně natočený Vladimír Körner. Syrové, drsné, nepříliš předvídatelné drama na jeho celoživotní téma dozvuků války v lidské duši s excelentním Vladimírem Dlouhým. Vyčítat autorovi, že se vrací ke stejnému tématu, je falešné - pak by námětově chudý byl i Remarque. Co mne zde rušilo, byly chvílemi necitlivé flachbacky, až se mi zdálo, že úplně bez nich by vyprávění získalo na kompaktnosti a i tajemnosti. Ale celkově: silný nadprůměr. ()
Jaroslav Brabec se chopil dalšího Körnerova scénáře, přizval tradiční spolupracovníky (a naštěstí i pár mladých tváří) a výsledek se dal předpokládat. Körner už jiný nebude a všichni už víme, jak zhruba ty jeho příběhy skončí. Těch flashbacků mi přišlo zbytečně moc, ale jinak to bylo natočeno výborně (70%). ()
Dnes stěží představitelná mrtvolná hrůznost jedné z nejkrvavějších bitev novodobých dějin tvoří nosný pilíř i Körnerova původního námětu, jež nepochybně zpracován s ambiciózními plány, selhal právě ve své troufalé okázalosti, která ve výsledku není nic jiného, než režisérovy velké oči. Příběh, zpočátku pojatý jako výborně rozparcelované drama o lidském svědomí se postupně přelévá do fádního červenoknižního vzorce, za jehož patetický schematismus by se nemuseli stydět ani autorky současných mýdlových oper. Lze se jen domnívat, zda by toto selhání mělo být připisováno pouze režijnímu provedení, na druhou stranu pod scénářem je podepsán sám Körner, jehož texty v minulosti patřívaly ke špičkovým dílům literárního a později filmového světa. Nicméně, i přes mnou vyřčené nedostatky nelze Brabcově kostýmní podívané upřít pečlivou snahu o co nejautentičtější zakotvení v prezentované době (všudypřítomnost mocnářských licousů je až fetišisticky rozvinutá, podobně jako rozmanitost vojenských uniforem a dalších důstojnických rekvizit), z níž se navzdory hmatatelné bezradnosti podařilo vytěžit melancholicky pohřební atmosféru, na hony vzdálenou obvyklým vídeňským plesovým radovánkám. Citelná nevyváženost jednotlivých hereckých kreací se pak podepisuje na celkovém nenaplnění divákova nitra; tam, kde v hlavních rolích selhávají mladí (zoufalý Holíček a afektovaná Šoposká), triumfují, byť na nepoměrně menší ploše zkušení mistři, od těch výraznějších (Vladimír Dlouhý, Cibulková, Bareš, Potměšil, Lábus) až po mistrovsky odvedené epizodní party (Maciuchová, Huba, Tesařová, Němec, skvělý Jaromír Meduna). Tato vysloveně schizofrenní polarita veřejnoprávní dramaturgie, kdy na jedné straně stojí vynikající náměty, schopní režiséři a herecká elita a na druhé ledabylí scénáristé a až pověstná skotská držgrešlivost, je jen a pouze ke škodě věci. Zahubit i to poslední z posledního, co na tuzemských televizních obrazovkách stále ještě existuje, by bylo absolutní pohrdání divákem a jeho přízní. A to je zrada, která se neodpouští. ()
Je smutné, že kdysi režisérský příslib točí takové hovadiny. Lépe, kdyby netočil a dělal něco jiného. ()
"Post Bellum" bylo natočeno na motivy stejnojmenné novely Vladimíra Körnera. Objevilo se v něm i několik motivů z novel "Svíbský les" a "Oklamaný", které v roce 1997 vydala Votobia ve společném svazku "Post Bellum 1866", který krom toho obsahuje i tématicky související novelu "Život za podpis", podle které v roce 1989 natočil režisér Janusz Majewski v československo-polské koprodukci snímek "Kainovo znamení". ()
Drama z dob po prusko-rakouské válce v roce 1866, kdy „post bellum“ čili po válce znamenalo i přeživší vojáky, diváka sice nešetří, ale ani šetřit nemůže. Stejně jako úvodní sex na mohyle padlých, živočišný a kacířský, nepohorší -.neboť po přestálých hrůzách je jen výrazem marných pokusů, jak žít dál. ()
I když se (nadčasově) daří zobrazit bezútěšnost doby a protředí, tak atmosféra bojiště se přes televizní obrazovku nepřenesla. Kladem je výborné herecké obsazení (i ve vedlejších rolích - důstojníkovi rodiče: Macuichová, Huba). Zajímavá (lyrická) scéna: Adélina a Pavlova "hra" s kapesníky. ()
Taková patetická nuda, kterou navíc srážejí televizní kulisy, příliš dlouhé dialogy a monology, nepřesvědčivý herec v hlavní roli, jemuž toho mladíka rozervaného nevěřím ani náhodou, ani ta Marika Šoposká se sem příliš nehodí, neb naivně moc nevypadá, Vilma Cibulková hraje opět svoji šarži, a Vladimír Dlouhý glosuje sice hezky, ale je to celé unavené, i on je velmi unavený. Některé záběry kamery jsou moc hezké, jenže pak se začnou opakovat a rovněž znudí, jindy bych ocenil lepší postavení kamery, větší celky, dravější střih. Brabec jako režisér je poněkud povrchní a křečovitý, a předlohy Vladimíra Körnera bohužel skutečně jsou na jedno brdo, takže ty příběhy ztrácejí jakýkoliv punc originality. Navíc je evidentní, že sám autor neví, kterým směrem se sám má často vydat, za čím stát, a tak se snaží být kosmopolitní a mít v knize vše a všechny názory, což pak působí jako mišmaš. ()
Jak mám Körnera rád, a jak rád mám knižní předlohu k tomuhle kousku, tak mi to nějak moc nesedlo. Nejvíc ze všeho mi na tom vlastně vadily dvě věci - všichni mladí herci a televizní lacinost. Nemůžu si pomoct, ale jak vcelku přesně píše někdo tady: kdyby tohle téma, klidně i se stejným scénářem, dostal do ruky Vláčil a v hlavní roli byl Čepek, byloo by to dílo zařaditelné vedle Údolí včel. Na druhé straně, několik herců (Lábus, Dlouhý, Cibulková...) jsou excelentní a několik scén je na český standard hodně působivých, třeba Pavlův sex s hostinskou nebo trest pro něšťastného Feldjägera, k němuž by ho nikdo mimo válečnou dobu neodsoudil. ()
Určitě to lepší, co v rámci naší televizní tvorby vzniklo. Oceňuji výborné obsazení v čele s Braňo Holíčkem, o kterém jsem do této doby neměl ánunk. 70% ()
"To je umíráček ??" - "Nebojte se !! Vám zvoní pro štěstí.." ()
Poslední dobou již několikátá körnerovská látka byla myslím z těch lepších, ale zpracování bylo delší než mělo být, navzdory určité výpravnosti působil film kulisově, herci často jen deklamovali literární monology a hlavní představitel se mi zdál slabší, přesněji řečeno nevhodně vybraný. Čili k dokonalosti tu něco chybělo. Ale rád se někdy podívám znovu a kdo ví, třeba to přehodnotím. Vidím to mezi třemi a čtyřmi hvězdami. ()
Dost zklamání. Nevím zda to bylo vinou herců, scénaristy, režiséra či vinou mého chápání, leč připadalo mi to dost nedopečené, výkony herců slabé a nepřesvědčivé, děj rozvleklý a i božská Vilma zklamala. ()
Film nepostrádá silná místa, ale jako celek nedrží tak, jak bych si od historického dramatu představoval. Herecké výkony dobré, jinak mne to ale nechalo vcelku chladným. 65% ()
Hodnotím 75 %...Jaký měl asi Vladimír Körner dětství...Holiček roli zvládl excelentně ! http://cs.wikipedia.org/wiki/Bitva_u_Hradce_Kr%C3%A1lov%C3%A9 ()
Co si budeme nalhávat - zpracování stojí za prd. Braňo Holiček se do role nehodí. Připomíná puberťáka z jednadvacátého století poslaného do let 60. století 19tého. Jak zmínili jiní, příběh je körnerovský, stejně jako jeho postavy. Jenže Braňo nemá oči Petra Čepka a Btrabec není Vláčil. Jedná se o televizní adaptaci, snad bych měl být mírnější, ale nepřišel mi rozdíl mezi touto a jinými televizními adaptacemi tak zásadní. Je tam pár zajímavých momentů, ale ty zadusí silně televizní výprava a až na Lišku a Dlouhého(pár minut Maciuchová, Němec a Huba) výkony z Ordinace v růžové zahradě. ()
Téměř se chce člověku říci, že už by bylo hodně podivné vidět ve filmu Vilmu Cibulkovou, která se nechová jako opilá a neroztahuje nohy.... to vše bez ohledu na její postupující věk. ()
Mladičký baron hrdina války,panic, který velí vojenské posádce má depku a zakouká se do vysloužilé prostitutky a pak do mladé nevinné švadleny. Je to na tv film výpravné, celkem syrové ale bez děje. Jenom deprese. PS: Dvě hvězdy za scénu, kdy mladý hrdina jde dát věnec k pomníků hrdinů, ale tam funguje Cinulková s Barešem - já brečel smíchy. ()
Reklama