Režie:
Martin FričKamera:
Jan StallichHrají:
Jan Werich, Marie Vášová, Nataša Gollová, Bohuš Záhorský, Jiří Plachý st., Zdeněk Štěpánek, František Filipovský, František Černý, Václav Trégl (více)Obsahy(1)
Slavnou dvoudílnou historickou veselohru Císařův pekař a Pekařův císař natočil s Janem Werichem v hlavní dvojroli režisér Martin Frič v roce 1951. Vyprávění zavede diváka do doby císaře Rudolfa II., kde žije nejen tento vladař, bezmezně milující alchymii a umění, ale i pekař Matěj a mnoho dalších postaviček císařského dvora, které se už dvacet let před natočením tohoto filmu objevily ve Werichově a Voskovcově hře "Golem", uváděné v Osvobozeném divadle. Byla to, jak pravil podtitul, romantická revue a její nezbytnou součástí, tak jako všech představení Osvobozeného divadla, byla Ježkova hudba s Werichovými a Voskovcovými písňovými texty. Z těch, bohužel, do Fričova filmu nepronikla ani jediná. Nicméně svůj evergreen Císařův pekař a Pekařův císař má. Jan Werich spolu s hudebním skladatelem Zdeňkem Petrem pro film napsali od té doby velmi populární píseň „Ten dělá to a ten zas tohle“. Pod návrhy kostýmů byl podepsán slavný Jiří Trnka a ve filmu si zahrála řada skvělých herců – Marie Vášová, Nataša Gollová, Bohuš Záhorský, Zdeněk Štěpánek, František Filipovský. V epizodní roli se v houfu dvorních dam mihne i mladičká rusovláska Věra Chytilová. (Česká televize)
(více)Recenze (616)
Dobrácký pekař Matěj Kotrba (Jan Werich) jednoho dne rozdá chudým lidem rohlíky, které byly určeny na císařský stůl. Za trest je uvězněn do hladomorny, ze které se mu podaří uprchnout. Ocitne se v paláci, kde ho všichni považují za zázračně omládnutého císaře Rudolfa II. (taktéž Jan Werich), který mezitím odjel z Prahy a Matěj se rozhodne této situace využít pro dobro všech… Jó ne každý film se může pochlubit tím, že je historickou veselohrou, pohádkou a budovatelským filmem v jednom, ale pokud se jmenujete Martin Frič a máte k ruce Jana Wericha, tak to nemusí být zase takový problém. Tito dva velikáni filmu a divadla spojili síly a natočili ne jeden, ale hned dva filmy odehrávající se v rudolfinské Praze, které tedy známe jako Císařův pekař - Pekařův císař. Scénaristicky se vsadilo na osvědčenou komediální zápletku, a to záměnu, tak trochu ve stylu Prince a chuďase a aby toho nebylo málo tak se přidalo také pár vedlejších zápletek, jako je patrání po Golemovi, nalezení elixíru mládí, stvoření "umělé" ženy Sirael magistrem Kellym nebo nepěkné zákulistní pletichy císařových dvořanů. No je toho docela dost, ale osobně si myslím, že kdyby film nebyl rozdělený na dvě části a měl by tak stopaž kolem dvou hodin, tak by byl ještě údernější, protože takhle mi v hlavně v první části přišly některé scény spíše navíc. Film vznikal na začátku padesátých letech, takže ani on se nevyhnul budovatelskému nadšení (bez toho by nejspíš ani nevznikl) a ačkoliv se Jan Werich hodně snažil, tak přece jen hlavně v druhém díle je to už silně znát, hlavně u notoricky známé pisníčky "Ten dělá to a ten zas tohle". Jedno se ovšem musí snímku nechat, a to, že se na něm rozhodně nešetřilo, protože výprava, kostýmy, rekvizity, interiéry, to vše vypadá honosně, tak jak se na dvůr císaře sluší a a patří. Největší devízou snímku vedle scénáře je bezesporu herecké obsazení, které prostě nemá chybu, film je sice koncertem Jana Wericha, ale i ostatní od komořího Bohuše Záhorského, přes Sirael Nataši Gollové až po alchymistu Františka Černého, nikdo z nich nic nevypustil a na snímku je to znát. Musím se přiznat, že Císařův pekař/Pekařův císař asi nikdy nebude moji srdcovkou, ale pořád je to velmi povedená historická veselohra, na kterou stojí za to se kouknout, a to nejen o Vánocích. ()
Krásný film, který nesporně zaujímá jedno z předních míst mezi českými filmy z doby budování vlasti. Málo budování, hodně inteligentního humoru, tak jak to pan Werich uměl. Jenom mě zaráží zařazení do kategorie komedie/horor :-) ()
Úžas se mi mísí se smutkem. Úžas z toho, že v temné době budovatelské éry vzniklo něco tak zábavného, smutek z toho, že to byla poslední velká role báječného hereckého živlu Nataši Gollové, které komouši nepřáli. Tenhle film dokazuje, jak silnou pozici měl Martin Frič, ačkoliv ani on se neubránil povinné agitce, i když v minimální míře. ()
Patří k těm kouzelným pohádkám, které už se dneska netočí. Ale není to jedna z mých nejoblíbenějších. ()
Skutečný velkofilm se vším, co k němu patří, a pomník nesmrtelnosti jednoho z největších českých režisérů. A pak samozřejmě pana Wericha, jehož dvojrole bere dech jak mistrovským herectvím, tak salvami smíchu či nutkavým pokašláváním neustále vyvolávaným tucty a veletucty narážek - až se jeden diví, že takové dílo mohlo v takové době vzniknout. No, i když, sborový zpěv prostého lidu o tom jak budou všichni všechno mít dohromady... prostě to šlo a vyšlo a už to tu navždy máme. Taky všichni dohromady;) Legenda o Golemovi, která vlastně vůbec o Golemovi není, má u mě vždycky svých rudolfinských majestátních 90% jistých. ()
Koho mohli mít komunisti v roce 1951 jiného, než prvorepublikové hvězdy? Závěrečná veselice a několik narážek byla jistě úlitba době, ovšem z úst Jana Wericha působí vyloženě dvojsečně :-( Nataša Gollová sice plnoštíhlá a ne tak bláznivá jako v Evě, co tropí hlouposti, ale o to více ceněná :-) Některé vyšperkované dialogy ale opravdu nemají chybu. PODZEMNICE OLEJNÁ! JAK TO VŮBEC MŮŽETE JÍST? ()
Další z kouzelně natočených pohádkově-komediálních příběhů 50. let. Jan Werich v ústřední dvojroli zcela naplnil očekávání v něj vložená. Také další české hvězdy budovatelské éry předvádějí skvělé výkony a to celé umocňuje režie Martina Friče. ()
"Ten umí to a ten zas tohle a všichni dohromady udělají moc." - Klasika českého vánočního stolce. ()
Snad jediný film, kde mi zjevný budovatelský patos nevadí. Je v něm tolik upřímné víry a nadšení, tolik očekávání a zápalu, že když příslušníci různých řemesel začnou zpívat ten slavný hymnus, leze mi mráz po zádech. To dobré z padesátých ztelesňuje právě tenhle film. V nejlepším slova smyslu zábava pro lid, ale inteligentní, půvabná a napínavá. Jan Werich svou dvourolí Rudolfa II. možná navždy historicky znemožnil, zato z něj udělal zřejmě nejoblíbenějšího filmového panovníka. Než SORELA nadělal(a) z českého filmu odporný propagandistický pamflet bez kapky vkusu a uměleckých ambicí, dokázal Frič, že v jádru je angažovaná kultura pro široké masy možná... Bohužel, je-li opravdu kvalitní, hlásá jiné hodnoty, než potřebuje tmářská totalita... Jak jinak si totiž vysvětlit, že tohle dílo se těší trvalé popularitě už více než půl století? ()
Opět dokonalé herecké obsazení s tím nejlepším co kdy naše země měla. J.Werich, F.Filipovský, Miloš Kopecký....a mnoho dalších. Další česká komedie co je zapsána zlatým písmem... Jen po tolika letech a po tolika shlédnutích se nemohu ubránit dojmu ohranosti a tak 5* nemohu dát. ()
Dodnes nechapu, ze komunisti umoznili natoceni tak vyborneho filmu s plejadou vytecnych prvorepublikovych hvezd. ()
Zcela zjevná budovatelská pseudohistorická agitka, ale jak už bylo zvykem u předválečných filmů V + W, vůbec to nevadí... Je to vlastně s podivem, že se dal v roce 1951 natočit takhle moudrý, nadčasový a inteligentní film... Zestátněná kinematografie však byla ještě ne úplně paralyzovaná, neboť si Jan Werich spolu s Jiřím Brdečkou mohl napsat celý scénář sám bez větších cenzurních zásahů a měl dokonce takovou pozici, že od roztočeného filmu na jeho podnět dohlížitelská komise z ÚV odvolala původního režiséra Jiřího Krejčíka, s kterým si Werich nepříliš sedl po umělecké stránce... ()
Dokonalý velkofilm ve všech významech tohoto označení. Celá herecká elita své doby, v čele pochopitelně s dominujícím Janem Werichem, který svou dvojroli zvládl bezchybně, stejně však nezastiňuje zbytek, a to hlavně dvořanskou kliku, kde se nádherně vyřádil František Filipovský. Právě kvůli těmto scénám film navždy zůstane tím, čím je, protože je pravda, že budovatelské a pracovně-nadšenecké tendence už mohou někomu lézt krkem. Mně začaly vadit až poté, co jsem se na ně vyloženě soustředil, předtím film neměl kazu. Snad jen ten závěrečný pohled na pražské panorama, barokní kostel svatého Mikuláše rudolfinskou Prahu zatím ještě nekrášlil. ()
Když jsem byl malej tak jsem se královsky bavil. ()
Tady se není o čem bavit. Jan Werich je božský a hudba je pro mě legendární. ()
"Vysvětli magistru Keleymu. - Jamalalicha? Jamalalicha. Jamalalicha, i paprťála, chánua, chánua, e chánua, e chánu, džalala, džalala a, a paprťála, tasmarta masmalika zamás piskurty, piskurty patláma, patláma, patláma a žbrluch! - Hm. Tak vidíte! My mu nerozumíme, ale my mu věříme." Ukázka (Ten dělá to a ten zas tohle): http://www.youtube.com/watch?v=Q2PQg3bOS7A ()
V roce 1951 vznikla jedna z nejlepších a nejslavnějších českých pohádek, která i dnes více než potěší a dá se na ni dívat stále dokola. Jan Werich v roli císaře Rudolfa II. a pekaře Matěje exceluje. I když je film točený v době velkého komunismu, tak jsou zde obsazeny vesměs prvorepublikové hvězdy, protože koho jiného by v té době sehnali. Režie se chopil jeden z nejlepších českých režisérů Mac Frič. ()
"My se jdeme historicky znemožnit." Neumím zhmotnit tmu, chemicky vyrobit zlato, ukuchtit lektvar nevyditelnosti ani elixír mládí a ani to mé perpetuum nemobiluje zcela podle mých představ. A bez těchto schopností bych se rozhodně neměl vydávat na dvorek Rudolfa II., ale když já každoroční vánoční pozvání pana Wericha neumím odmítnout. ()
Budovatelské nadšení v čisté podobě - a působí to tak krásně a neškodně. A to nemyslím ironicky. V tomhle filmu to prostě funguje. Což je v podstatě i trochu strašidelné. ()
"Copak nemáte něco proti bolesti, co nebolí?" Máme. Jana Wericha. Do tohohle komentáře bych mohl napsat, že se na něm podílela herecká elita, že je to nejlepší Fričův film (a že ho měl točit Krejčík), že Werich exceluje v nezapomenutelné dvojroli, ale je to tak nějak zbytečné. Lidí, kteří nedokážou film vnímat jinak, než ideologicky, je mi upřímně líto. Ostatně pořád nechápu, co je na "my všichni budem na tom lépe, když rady dáte nám a my vám dáme své rady" špatného. A vůbec. Já jenom vim, že jsem tam asi nedal to, co jsem tam měl dát.A co jste tam měl dát? To jsem právě zapomněl. A co jste tam dal? No to právě nevim. - Jak by se milosti zamlouval tento elixír? Jsme okouzleni. A kde se čepuje ten elixír? V jednom mlýně, nedaleko Brandýsa. A říká se mu? Rozálie. - S námi nic necloumá. Ale s vámi to bude cloumat, pane Langu. - A ROHLÍČKY MUSÍ BÝT OBZVLÁŠTĚ DOBŘE VYPEČENÉ. ()
Reklama