Režie:
Robert EnricoKamera:
Étienne BeckerHudba:
François de RoubaixHrají:
Philippe Noiret, Romy Schneider, Jean Bouise, Joachim Hansen, Karl Michael Vogler, Madeleine Ozeray, Antoine Saint-John, Marie-Blanche Vergnes (více)Obsahy(1)
Blíží se konec války a Němci chvatně opouštějí okupovaná území jižní Francie. Městečko Montauban brzy volně vydechne, ale zatím se po ulicích ještě ozývá střelba a z poražených je cítit vztek a strach. Doktor Julien Dandieu se rozhodne poslat svou milovanou ženu a třináctiletou dceru Claru na venkov, na jejich starý zámeček, stranou od hlavního tahu německých vojsk. Když si ráno přijede pro svou rodinu, čeká ho nevyslovitelná hrůza. A Julien se rozhodne své blízké pomstít. (Levné knihy)
(více)Recenze (231)
Sympatické drama s jednoduchým námětem. Pohled na vyvražděnou milovanou rodinu a následná rekonstrukce tragédie v mysli pana doktora - to byly nejsilnější momenty celého snímku. Následná pomsta neměla takové "grády", které bych v podobných případech očekával, avšak i tenhle "umírněný" styl měl něco do sebe.. ()
Snímek postupně nabírá monstrozní obrátky. Třeba tragická scéna s rodinou Philippe Noireta byla natočena tak silně a sugestivně, že jsem snad poprvé v životě cítil, že by mohla nastat chvíle, kdyby mě přestalo záležet na mém vlastním životě a šlo mě jenom o pomstu a že právě tahle chvíle nastala i u Philippa Noireta jsem poznal v jeho očích, když uviděl co se stalo jeho děcku a ženě. Následná akce ve stylu Ramba, měla na tehdejší dobu naprosto fantasticky natočený akční scény a v kombinaci s přímo ukázkovám herectvím Philippe Noireta nebylo pochyb, že nadešel čas pro paní pomstu. Dobře tavená atmosféra, jedna puška a spousty broků, jeden hrad a spousty chodeb, jeden nasranej doktor a spousty hnusnejch nácků, znamená jeden velký filmový zážitek na spousty dní . ()
Původně jsem si myslel, samozřejmě podle názvu, že film bude vyprávět o nějaké staré pušce (rozuměj staré rachejtli). Těsně před začátkem filmu jsem si ale přečetl obsah a byl v podstatě nadšen. Válečná tématika a ještě v rámci staré dobré filmařské Francie? To nemůže být zklamání. A také že ne. V první polovině Vám tvůrci vytvoří důvod se mstít a ve druhé půlce Philippe Noiret vytvoří postavu, kterou bych do něj nikdy neřekl. Postavu muže, který se začne mstít. A věřte mi, že potkat za války člověka, který se jde mstít, tak můžete počítat se štěstím, když si nepůjde pro Vás . Ve filmu je to samozřejmě něco jiného a tak sledujete a vlastně ani nemrkáte...až tak dokáže francouzská kinematografie sedmdesátých let být silná. ()
Příběh o ztrátě a pomstě nepřináší nic nového. Já mám takové filmy rád, Noireta také, takže jsem se docela bavil, ale moc nechápu ten úspěch u odborníků. Spíše mi to přijde jako komerční film, který se snaží o umění pomocí spousty flashbacků, které mě zase dost rušily, neboť zpomalovaly výrazně děj. Film získal Césara za nejlepší film, hudbu a Philippe Noiret za hlavní roli (byl skutečně výborný). Nominován byl režisér, scénář (nechápu proč), kamera, střih, zvuk a ve vedlejší roli Francoise Jean Bouise. ()
Schweine krieg ve starém dobrém "rambo" filmu, ve kterém pro tento žánr ne zcela tradiční atmosféru dělá především soundtrack jak z horroru. ()
Skvělý film se zvláštní tísnivou atmosérou. Naprosto mě nadchly akční scény, které jsou skvěle realisticky, syrově natočené. Flashbacky byly zajímavé, ale poněkud děj zdržovaly. ()
Celkem zklamani, po vsech tech kladnejch komentarich, recech, ze to je kultovni film a vysokym hodnoceni jsem cekal vic. Problem je totiz v tom, ze se film nevenuje ciste tomu, cemu by mel a to je pomsta. Trva totiz dobrou hodinu, nez si Noiret vyslapne na prvniho nacka, predtim se sice uz na to nakou chvily chysta a i to je fajn, do toho sem tam nejakej celkem drsnej zaber na mrtvoly a podobne, ale samotna akce proste zacne az po hodine ne moc zazivnyho deje, kterej se spis venuje rodine. No a druhej problem je, ze ackoliv je potom film paradni a napinavej, je zbytecne casto prerusovanej flashbackama, kdy Noiret vzpomina na svou zenu a dcerku a ten flashback je vetsinou v nejmene vhodnou dobu a totalne to rozmrda napeti. No a co se tyce samotnyho Noireta, ten je spickovej, v drsnejsi roli jsem ho asi nevidel. ()
Nádherné komorní drama ověnčené různými cenami mimo jiné hlavním výkonem ale i třeba hudbou od skladatele Francoise de Roubaix. V hlavní roli s nesmiřitelným a silně vynalézavým (co se týče msty), mstitelem Philippem Noiretem který čelí sám nacistické převaze avšak touha odplaty ve stavu bezpráví a zoufalosti je silnější. Není to úplně relevantní válečný film, je tu víc kulisa než objekt zkoumání, ale dá se říct že se vlastně jedná o protiválečný film vypovídající o hrůzách fašismu (zde sice už na ústupu). Ty flashbacky mě zde zrovna nevadily (ač jich tu bylo opravdu nezvykle hodně a kolikrát tak zpomalovaly samostatný děj), právě naopak zde byly celkem na místě, protože od začátku se vlastně nedostalo na samostatný civilní a soukromý život onoho páru. Vše totiž začalo opravdu velmi rychle, a bez nějakého většího seznamování hlavních hrdinů..Romy Schneider-manželka Juliena si tu vlastně moc nezahrála tedy krom těch zmíněných flashbacků, ale jako obvykle ji to tu moc slušelo:-)) ()
Scéna, kdy přijíždí Julien za svou manželkou a dcerou na venkov bude patřit velmi dlouho mezi nezapomenutelné. Zdrcující drama o člověku, který ztratil v jednom momentě vše co miloval a já se vůbec nedivím jeho proměně (zlomu) z klidného a mírumilovného lékaře v muže pomsty. Moc se mně líbila prolínající se současnost s romanticky krásnou minulostí, protože to dodalo na síle a pochopení celé akci, kterou Julien vzápětí odstartoval. Noiret je vynikající herec, o tom vůbec nepochybuji, ale tady byl v mnoha záběrech zcela nepřekonatelný a pohled na jeho tvář smáčenou slzami v závěru filmu nemohla snad nikoho nechat chladným. Romy Schneider byla jako vždy velmi krásná, bez jejích kouzelných pohledů by to možná nebylo ono, ale já tentokrát smekám před Phillipem Noiretem. ()
Tenhle snímek musel v době svého vzniku vzbudit určitě alespoň menší vlnu kontroverze. Philippe Noiret mstí smrt své ženy a dcery a nutno dodat, že to všechno tak na úrovni Přání smrti s Ch. Bronsonem. Škoda, že ty flashbacky tak zbytečně zdržují děj - to ostatní je lahůdka. ()
Smutný a lisky krutý příběh osudové ztráty a následné pomsty nacistům z konce 2. světové války ve Francii. V roli mstícího se otce a manžela Philippe Noiret (a Romy Schneiderová jako jeho krásná žena). Nepříliš akční, s množstvím vzpomínek, ale jinak velmi dramatická kostra příběhu udrží pozornost každého diváka. Tak trochu Kachyňovský film. Trailer: http://www.dailymotion.com/video/x85swb_le-vieux-fusil-trailer-1975-romy-sc_shortfilms ()
Oko za oko, zub za zub a polechtání plamenometem za polechtání plamenometem - tomu rozumím. Kdyby mne tedy někdo připravil o to nejcennější co mám, třeba lístek do lóže na zápas Barcy s Realem, tak bych také vytáhl špuntovku ze skříně a šel srovnat účty. Jsem totiž ortodoxním příznivcem spravedlivých odplat a užívám si jich nejen ve filmu. Bohužel však umím číst, takže jsem si neuváženě přelouskal obsah snímku a připravil se tím o jakákoli překvapení. Takhle mi hlavě utkví pouze neodolatelný úsměv Romy Schneider a scéna, kdy pan doktor lže partyzánům o nepřítomnosti nacistů, neboť si je chce obelixovsky pomlátit sám. To je to správné chlapáctví, které bych ocenil i pátou hvězdou, kdyby se samy vypreparovaly ty nekonečné minuty vzpomínání. ()
Drasťák až do posledního výstřelu. Kdo by to do Noireta řekl, že si natolik věrohodně poradí s postavou akčního hrdiny, který nezná slitování a jeho muška je set sakra přesná. Výborné drama však čeří trošku jednoduchá a místy příliš prvoplánová zápletka, jež si však svou chudokrevnost vynahrazuje pořádnou porcí flashbaců, ale i ty však mají svůj smysl a dokonce i pointu. Robert Enrico umí zatahat nácky za uši, to se nedá zapřít. ()
Jeden z těch filmů, jejichž děj jede na autopilota a divák by měl zřejmě přijímat sugestivní atmosféru. Upřímně řečeno m ito nepřišlo moc nosné a jakmile se ukázalo, že to bude flashbacky naředěná příběh o pomstě, ztratilo mě to. ()
Říkáte si, že Philippe Noiret TO neudělá. Že je příliš slabý, vyklepaný, humanistický a intelektuální, než aby jednoduše vzal starou pušku, a šel TO udělat... No jo... Jenže on TO udělá. ()
Bolestivý snímek o obrovské síle jedince, který se v extrémní životní situaci dokázal postavit přesile (tyranovi). Má proti němu ovšem jednu nezanedbatelnou výhodu, dokonalou znalost prostředí. Samozřejmě, Philippe Noiret (doktor Julien Dandieu) snímku dominuje na všech frontách, předvádí excelentní výkon oceněný zaslouženým Césarem. To ale dle mého názoru nebylo jediným předpokladem k úspěchu. Ten bych dále viděl v narativní struktuře. Film (jemná oscilace mezi jednotlivými žánry) je rozdělen na dvě části - na městskou (tragikomickou) a venkovskou (akční/válečnou). Je prokládán častými flashbacky (doktorovy vlastní vzpomínky na své nejbližší), ty dávají jak hlavnímu hrdinovi, tak i divákovi na chvíli vydechnout, odpočinout si alespoň na malý moment od válečného pekla a zkoncentrovat se na další boj. Dandieu vede pouze svou vlastní válku, osobní vendetu. ()
Na působivé zmasakrování Noiretovy rodiny dojde poměrně pozdě - téměř v půlce filmu a následná pomsta byla sice slušně krvavá a napínavá, ale retardovaná otravnými flashbacky. Noiret výborný. ()
Dnes již klasické dílo francouzské kinematografie tažené neobvyklou, ale působivou hereckou dvojicí Schneidrová-Noiret, je osobitým a hlubokým dílem o míře, hloubce a dosahu nenávisti v srdci jinak velmi kultivovaného a lidského srdce, jemuž byly nemilosrdně vzaty všechny kotvy jeho života. Mravní normy, jichž se dovoláváme, mají nikoliv absolutní, ale naopak nanejvýš relativní platnost; kdyby tomu mělo být jinak, nevítězilo by v našem žití dobro a světlo, ale zloba, zlo a temno. Nesmyslný zákrok skupiny Waffen SS, kvapně ustupující před spojeneckými vojsky, tolik svou věcnou nesmyslností připomíná naše Ležáky či Ploštinu nebo oba karpatské východoslovenské Komárniky, že z toho až mrazí; logicky, z povahy věci, nemůže nezůstat bez náležité odezvy. Lékařova msta, skvěle zahraná vynikajícím Noiretem, je nejen aktem jedince, ale i symbolickým činem-podobenstvím. Hrůza války nedoléhá jen na oněch 10-15 mrtvých Němců, kteří, podléhajíce skupinové sugesci, se nakonec likvidují navzájem, ale rovněž na zdánlivě úspěšného a plně uspokojeného hlavního hrdinu; náznaky šílenství, nejspíš schizofrenie, které se u něj projevují v závěrečných sekvencích tohoto díla, mluví za vše (en passant se mi tu objevují závěrečné scény KUKAČKY V TEMNÉM LESE, kde se stejnou zacílenosti vůči svým samozvaným, rovněž esesáckým rodičům jedná statečná česká dívka). Retrospektivy, které děj neretardují, ale prohlubují a osvětlují, zprostředkovaně naznačují hloubku a zrůdnost nacistického zločinu a současně dávájí velké pole pro předčasně zesnulou rakouskou herečku. Završují tak a vymezují zážitek, který nám STARÁ PUŠKA, toto nepochybně zralé klasické dílo, stále nabízí. ()
Ať se snažím, jak se snažím a hledám, jak hledám... každá minuta mi přišla falešná, flashbacky laciné a pointa nevýrazná. Výprava nedotažená a kontext té akce málo důrazný. Téma výborné, ale zpracování neodpovídající. A jestliže tohle patří mezi top 3 filmy Romy Schneider, tak se opravdu "těším" na ty další. ()
Klasický príbeh pomsty jedinca voči násilnému kolektívu. Tu ide o pomstu lekára proti bande nacistov po tom, čo mu vyvraždia rodinu. Šťavu tomu dodáva ústredná dvojica hrdinov - manželov v podaní Philippa Noireta a Rommy Schneiderovej. Zaujme lokácia - starý polozrúcaný vidiecky hrad. Pomstiteľ sa v jeho útrobách dokonale vyzná, čo zväčšuje jeho šance prežiť pred viacnásobnou nemeckou presilou. Poznámka: Užívateľka Una111 v komentári konštatuje, že "Nevím, proč se tu pořád dokola omílá slovo "pomsta". Ne, nemyslím, že se jedná o pomstu. Je to boj, boj na život a na smrt!". Nuž milá Una111, pomsta je to jednoducho preto, že ak by milému lekárovi náckovia nezavraždili ženu a dcéru, ani by ho nenapadlo bojovať. Áno, dá sa súhlasiť, že ide o boj na život a na smrť, ale o boj, ktorý vyhlásil lekár tým, čo ublížili jeho rodine. Nejde o boj proti celému nemeckému.národu Poznámka č. 2: Film trpí jedným z častých neduhov zobrazení II. svetovej vojny v kinematografii: Všetci nemeckí vojaci sú hajzli a grázli, všetci Francúzi partizáni, odbojári alebo nevinní civilisti. ()
Reklama