Režie:
André HunebelleKamera:
Marcel GrignonHudba:
Michel MagneHrají:
Jean Marais, Louis de Funès, Mylène Demongeot, Jacques Dynam, Robert Dalban, Marie-Hélène Arnaud, Christian Toma, Michel Duplaix, Andrée Tainsy (více)Obsahy(1)
Fantomas, záhadný netvor s ocelovou tváří terorizuje Paříž. O jeho skutečné existenci jsou však stále pochybnosti, neboť ho dosud nikdo na vlastní oči nespatřil. Prvním hostem tajuplného Fantomasova paláce se nedobrovolně stane novinář Fandor, který napsal o netvorovi senzační článek. Fantomas potrestá tuto troufalost osobitě: vezme na sebe Fandorovu podobu a spáchá fantastickou loupež. Později si nasadí i masku komisaře Juvea, který se neúspěšně již dlouho snaží Fantomase dopadnout. (Intersonic)
(více)Recenze (473)
Klasika, které zub času vůbec neuškodil. A když, tak jenom trošku :o) Je totiž fakt, že některé scény se dnes jeví trošku naivní a divák odkojený akčními trháky posledních let se asi bude nudit. Ovšem ti, co rádi nostalgicky zavzpomínají na ta léta, kdy seděli v totálně narvaném kině a královsky se bavil při Fantomasově pronásledování, si toho záhadného zloducha asi rádi zopakují. A já patřím mezi ně :o) V tom případě není co dodat, pouze popřát BON APETIT. PS: Nejvíc jsem Fantomasovi záviděl tu ponorku :o)) ()
Další z řady klasických francouzských komedií, tentokrát o nejgeniálnějším zločinci 20. století, jehož dobrodružství po několika desetiletích při nejlepší vůli nemají takovou sílu jako kdysi (navíc mám raději Fantomas Se Zlobí;)) Ale máloco je takovou klasikou jako hudební téma od Michela Magne. ()
Devadesát devět procent všech francouzských komedií funguje i dnes, kdy tuto pocivou práci spíše oceníme. O trapnosti si takový filmařský um může nechat jenom zdát. ()
Nemám co bych řekl, za chvíli si pro mě stejně přijde Fantomas. ()
Kdysi jedna z nejoblíbenějších filmových sérií s tajuplným Fantomasem a kašparovským komisařem Juvem (De Funes) dnes působí místy už mírně trapně. Francouzský humor starý 40 let hold doba značně poznamenala a dnešní generace se smějí spíše obhroublým a nevkusným vtipům, které naopak za dalších 40 let budou vzbuzovat negativní emoce u další generace. ()
Rozjezd Funésovi kariéry přímo z ostra a spolu s jednou z největších francouzských legend Jeanem Maraisem. Maraise nemám moc rád i když Fantomase a jeho druhou roli zahrál obstojně mohl bych se možná shodnout s Funésem, jelikož se s ním taky moc rád neměl a nejspíš to bylo tím, že neměli společného prakticky nic jak uvedl v rozhovoru pro Re-Flex jeho jeden z největších přítelů Michel Galabru. Pro příběh to možná je jen dobře jelikož tu proti sobě stojí jako prakticky nepřátelé Komisař Juve versus Fantomas. Zase fakt je, že bez Funése by sledování bylo jako dostat drátem do oka, otravné a úpěnlivé. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $2,200,000║Návštevnosť: 4,492,419(Francúzsko)║ /90%/ ()
Nemůžu jinak LdF opět zasahuje ;-) ()
Dalsi z filmovych klasik francouzske komedie - nevim proc, ale vzdy jsem fandil zaporakovi Fantomasovi - je sice "zly", ale skvele zahrany a neschopnost komisare v podani de Funese me nedovolila fandit te dobre strane zakona. ()
Scénář: Jean Halain, Pierre Foucaud .. Výtečná bláznivá kriminální podívaná s jedním z nejlepších padouchů všech dob. Celou sérii hodnotím velmi nadprůměrně, sice po těch letech a mnoha reprízách její kvalita v očích některých určitě klesá, ale tahle trilogie si ty hvězdičky zasluhuje! První díl není ještě plně postaven na komice Louis De Funes, neboť hlavní (několika)roli zde má ještě Jean Marais.. 93%. ()
Soundtrack Michel Magne: 1 - Thème de Fantômas ,2 - Fantômas s'échappe ,3 - Ma Chère Hélène ,4 - Fandor Au Cimetière ,5 - Juve S'explique ,6 - Fantômas Aux Grandes Orgues ,7 - Une DS Dans Le Ciel ,8 - Rome ,9 - Fantômas Se Déchaîne 10 - Fantômas Contre Scotland Yard 11 - Un Pendu Dans La Chambre 12 - Ma Chère Hélène (version 2) 13 - Lord Mac Rashley 14 - Où Est Le Bien? Où Est Le Mal? 15 - Opération Artaban 16 - Le Lit 17 - Mystère Dans Les Douves 18 - Farandole Interpole 19 - Une Ombre Dans La Nuit 20 - Fantômas Flirte 21 - Bienvenue Chez Fantômas 22 - Fandor Se Déchaîne 23 - L'ultime évasion ()
Příjemná zábava, které vzhledem k datu výroby odpustím některé nevydařené momenty v akčních scénách. Ty jsou totiž vinou prazvláštního střihu hotovým utrpením. Slovní přestřelky Juveho s Fandorem jsou naštěstí i dnes geniální, soundtrack legendární a tajemství okolo Fantomase stále funguje. Jako celek film ale už nedrží pohromadě. Ideální oddech, který bolestivě zestárnul. ()
No, tohle mi prislo jako takovej pomalejsi rozjezd. Vsechny postavy se teprve predstavujou a na akci tu dojde malokdy. Vtipu tu taky moc neni, ale to je hlavne tim, ze Funes je vedlejsi postava a vetsina pozornosti je na Jeana Maraise. Nastesti si tvurci dali zalezet s pribehem, takze je to dobra kriminalka, spis nez nejaka blazniva komedie a kdyz jsem si na to za chvily zvyk, tak jsme se dobre pobavil, protoze film ani na chvily nenudi. ()
Filmová série, jejíž kvalita má vzestupnou tendenci, což se hned tak nevidí. Tenhle první díl ještě není to pravé ořechové, protože za hlavní hvězdu je zde Jean Marais, vystupující v několikaroli. To se ukázalo jako chybný tah, protože Marais neprojevil potřebnou schopnost nadsázky a postava novináře Fandora, která má být zřejmě sympatická, je velmi špatně napsaná (za což Marais samozřejmě nemůže). O naivní Mylene Demongeteové platí totéž. André Hunnebelle obsazoval systematicky, snad do všech svých předchozích filmů, Louise DeFunés. Vždycky šlo o malé postavy, ale tady udělal výjimku, což se mu vymstilo. Diváky prostě nemůže pobavit Marais, když se v tomtéž filmu, v roli stejného rozsahu, vyskytuje všemi milovaný Louis. V dalších dvou dílech už je vše napraveno, J. M. odstaven na druhou kolej, ale jednička je přece jen tak trochu těžkopádná. 60% ()
Spojení sil dvou hvězd tehdejší francouzské scény Jeana Maraise a Louise de Funèse vyústilo v jednu z nejlepších francouzských komedií, které se dostalo dvou neméně slavných pokračování. Nechápu, že i když se ti dva v soukromí nesnášeli, tak na plátně se mi zdá, že to jejich výkonu jen prospělo..... ()
Můj věčný favorit na poli zábavy, slovní přestřelky Marais-Funés mi budou poškozovat brániční svaly ještě hodně dlouho. Pouze u toho Maraisova avantgardního řízení z kopce a zpátečkou si občas říkám "slabota, chlapče, slabota," protože mě kdysi otec povozil v plném provozu po ledě, mezi ostatními beznadějně kličkujícími auty a v otáčkách tempem tři sta šedesát stupňů za dvě vteřiny, takže to, že jsme posledních zhruba šedesát metrů letěli už jen pozadu a já jsem pohledem do zpětného zrcátka navigovala výkřiky typu "doleva, doleva, to je moc doleva, doprava, teď to mastíme na tirák, doleva," než jsme se konečně zarazili o svodidla, byla docela úlevná změna. Když jsme kupodivu bez úhony dorazili na místo určení, byli jsme uvítáni slovy: "To je dneska hrůza, co? Představte si, že jsme udělali ráno na dálnici hodiny!" Podívali jsme se po sobě a beze slov se shodli, že nemá cenu něco říkat. Z toho všeho vyplývá, že já a můj rodič jsme akčnější dvojka než Marais a Demongeotová - kdo by to byl řekl... ()
"Kdy vlastně tvrdíte, že jsem lhal? Když jsem říkal, že jsem lhal, nebo jsem lhal, když jsem říkal ..." Tak komisař Juve se rozhodně nenechá zmást Fandorovým lhaním, protože Fandor je Fantomas, Fantomas je Juve a není nic snazšího, než to rozplést. Mě tedy vždycky bavil vzteklej pan komisař, krásná Héléne, tvoření portrétu pachatele, sjíždění kopce bez brzd, honičky všeho druhu a samozřejmě padouch povahy veselé, který vždy zabíjí s milým úsměvem. ()
Čím to je, že Fantomas neomrzí? Viděl jsem to možná desetkrát, a vždy se pobavím. I když na konci člověk vidí, že to má díry, nechce je vidět. Funes a Marais bodují! ()
"Fantomas." "Prosím?" "Říkám – Fantomas!" "A co je to?" "Nic - a všechno." "Tak co to znamená?" "Je to nikdo... a přesto někdo!" "A co vůbec dělá ten někdo?" "Nahání strach.“ ... Škoda, že drtivá většina dnes zná tohoto génia zločinu pouze z moderních filmových parodií, a v životě si nepřečte skvostně pokleslé a nádherně temné romány Pierre Souvestra a Marcela Allaina, jež na počátku 20.století tak zbožňovali surrealisté. Pokud ale chcete poznat skutečného Fantomase, poradím vám: Ptejte se po Červené vose. Nasedněte do Fiakru noci. A možná pak ty filmy uvidíte v trochu jiném světle. ... Kat Diebler uchopil oběma rukama odsouzencovu hlavu za uši a vtáhl ji silou do otvoru... Klapla spoušť... Bleskla padající sekera... Vytryskl proud krve... Tisíce prsou vydalo dušený zvuk. Hlava odsouzeného se skutálela do koše s drtinami. Vtom Juve prudce odsunul Fandora a skočil k lešení. Prorazil mezi pacholky, zabořil se rukama do drtin zborcených krví, popadl za vlasy odříznutou hlavu... a vteřinu se na ni zahleděl... Pacholci poděšení neslýchaným činem se vrhli na detektiva... Kat ho odstrčil: "Vy jste se zbláznil! Běžte pryč!" Fandor viděl, že Juve vrávorá, jako by měl omdlít... Přiběhl k němu: "Proboha..." vykřikl s úzkostí v hlase. Juve přerývanými slovy, těžce dýchaje, vysvětloval: "Ten, kdo právě zemřel, nebyl Gurn... Ach proklatě! ... Fantomas unikl! Fantomas je na svobodě! Dal popravit místo sebe nevinného! Říkám ti, že Fantomas je živ!" ()
Moje oči poprvé spatřily šedou masku Fantomase v osmdesátých letech minulého století, když byl uveden do českých kin. Tehdy jsem si zašel na všechny tři díly a byl jsem z nich nadšen, což se vzhledem k absenci podobných snímků v televizi nebo kinech dalo čekat. Jako mladík jsem hltal šílené dobrodružné pronásledování zločince v masce, jehož totožnost nebyla nikdy ve francouzské verzi odhalena. A jelikož jsem nikdy nečetl knihy Pierra Souvestreho a Marcela Allaina, tak jsem se to vlastně ani nikdy nedozvěděl. Celou trilogii jsem podruhé shlédl někdy na začátku 21. století, když jsem si je koupil na DVD. Později jsem disky prodal a teprve v lednu 2019 jsem si je koupil podruhé, tentokrát již ve formátu blu-ray. Pochopitelně jsem si jej doma pustil znovu a vychutnával si nekonečné honičky mezi policií, novináři a Fantomasem. Co se týče prvního dílu s názvem Fantomas, zařadil jsem si jej soukromě na druhé místo, protože se mi více líbil díl následující, ale nepředbíhejme. Film začal úvodní scénou v níž Jean Marais jako Fantomas v přestrojení za lorda Shermanna přijel do klenotnictví Van Cleef & Arpels, aby tu ukradl diamantové šperky, což se mu skutečně povedlo. Nebyl to jediný zločin, kterého se tajemný muž v masce dopustil, přesto veřejnost nevěřila v jeho existenci, což pochopitelně dráždilo novináře a tak jeden z nich napsal článek, v němž Fantomase popsal jako bláznivého zločince. Ten novinář se jmenoval Fandor a zahrál si jej opět Jean Marais, který ve filmu ztvárnil ještě role Lorda Sheltona a vězeňského dozorce, tedy postav, za které se přestrojil Fantomas. Vlastně ve většině scén hrál Fantomase Jean Marais, pouze v případě, když se v jednom obraze objevili jak Fantomas, tak Fandor, byl pod šedou maskou Christian Toma, který jinak hrál ve filmu jednoho z policejních inspektorů. Fandorovi v parodii Fantomase pomáhala jeho snoubenka a zároveň novinová fotografka Héléne, kterou si střihla půvabná Myléne Demongeot. Takové jednání Fantomase namíchlo a tak sio vzal podobu novináře Fandora a spáchal zločin století, když ukradl ze sledované módní přehlídky šperky za několik stovek milionů francouzských franků. To už bylo moc i na jeho věčného pronásledovatele policejního inspektora Juva, jehož si zahrál výtečný Louis de Funés, který muži v masce vyhlásil válku. Jenže Fantomas byl velmi troufalý a ješitný zločinec, který si mohl dovolit vynaložit značné prostředky, aby mohl páchat jakékoliv bizarnější a velkolepější zločiny. Neustále byl obklopen velkou bandou přisluhovačů a potřebné únikové cesty měl pečlivě naplánované předem. Dokonce si vzal masku samotného inspektora a v jeho podobě spáchal přepadení kasína. Následná scéna, když inspektora přišel vzbudit jeho podřízený Bertrand, jehož si výtečně zahrál Jacques Dynam, podle mne patřila mezi ty nejvtipnější, stejně jako následující sestavování podoby zločince na policejní stanici. Také Fandor měl s Fantomasem problémy, protože byl jím unesen i se snoubenkou a jen díky žárlivosti lady Baltham v podání Marie-Héléne Arnaud, se jim podařilo uniknout. Scéna s automobilem bez brzd, který se řítil úzkými silničkami ze skal dolů na pobřeží byla jen velkou ochutnávkou toho, co následovalo v poslední půlhodině snímku. Vůbec celý film byl prošpikován spoustou akčních scén, třeba té na jeřábu a honičkami v dopravních prostředcích všeho druhu. Mne jako milovníka železnice a lokomotiv potěšila scéna na jedoucím nákladním vlaku, taženém parní lokomotivou. Divoká byla jízda na motorkách či ta závěrečná na lodi. A i když bylo hodně scének příliš neuvěřitelných či nepravděpodobných, takováto parodie je vlastně přímo potřebovala. Jejich nedokonalost jsem jim vzhledem k tomu, že film byl natočen roku 1964, velmi rád odpustil. Nechybělo ani potřebné koření v podobě vtipu a humoru, který obstarával hlavně neustále rozčilený a poskakující komisař Juve. Své investice do modré krabičky rozhodně nelituji a určitě se někdy na celou trilogii zase podívám. A i když první díl nebyl ten nejlepší, tak ode mne Fantomas získal pět šedých hvězdiček *****. () (méně) (více)