Kamera:
Vladimir PopovObsahy(1)
Poslední Ejzenštejnův němý film. Na rozdíl od jeho předchozích filmů má hlavní postavu, chudou vesnickou dívku Marfu, která se zaslouží o vznik a rozvoj kolchozu na malé ruské vesnici. Film poetickou a vtipnou formou zobrazuje kolektivizaci a vrcholí příjezdem traktoru. (ČSFD)
Recenze (26)
Dejovo je to priemerná dobová agitka, avšak režisér Ejzenštejn opäť dokazuje majstrovstvo svojho remesla. Sníma obyčajné veci s gráciou a zakrýva tak slabú obsahovú stránku. ()
U tohoto filmu je důležité poznamenat, že to není nechtěně zábavné, ale zcela záměrně vtipné. Agitace s radostí, erotikou a dvojsmysly. ()
Legendární scéna s odstředivkou :))) Studenti FV vědí ()
Poslední Ejzenštejnův němý film tentokrát není nijak revoluční, popisuje totiž kolektivizaci zemědělství. Místo děje tak spíše nahradila etnografická studie do života obyčejných Sovětů na konci dvacátých let minulého století. Ta revolučnost přece jen trochu chybí, a tak se film line a tolik nezaujme. Koneckonců i hudba není nic moc. Na druhou stranu samozřejmě musím ohodnotit snímek z hlediska režijního, tady není co vytknout, pomineme - li tendenčnost, ale to jsme již u Ejzenštejna zvyklí. Stejně jako na mrtvá zvířata, která jsou snad ve všech jeho filmech. Co může takový film jiného zakončit, než rozzářené tváře zemědělců? Jo traktor, to je věc :-) ()
Pokud si chce divák vyzkoušet, jak moc dokáže oddělit formu od obsahu, je sovětská avantgarda zcela ideální. Nejspíš nemám to správné pochopení pro utužování kolektivismu, víru v lepší zítřky a obětavé mužíky s dobrým srdcem, a tak byla Generální linie pro mě filmovými muky. O to hůř, že mi to nepřišlo ani legrační. Snad mi chybí ten správný kádrový humor. Navíc němá projekce bez jakékoliv hudby nebyla nejšťastnější volbou. O to víc zamrzí, když člověk vidí sovětský formalismus na vrcholu svých sil, ale v tak hloupém a v kruhu se točícím filmu. Ble. ()
Jakkoliv je Ejzenštejnova režie úchvatná, krom Ivana Hrozného I a II mě žádný jeho film nestrhnul. Funguje to na stejném principu, proč mě nedokáže strhnout, když na plátně bojují dvě hodiny v kuse obří roboti zpodobnění tou nejdokonalejší počítačovou technologií. Přestože to možná vypadá úžasně, pozornost to zkrátka neudrží. Na druhou stranu na natočení úchvatných záběrů Generální linie nestačil dostatečný rozpočet, ale pořádná dávka talentu, proto nejde necítit úctu i k tak demagogickému a táhlému dílu. ()
Marfa Lapkina je moje láska a Vít Janeček by neměl učit, ani se věnovat dokumentu, ale jedině překladu a komentářům němých filmů. Bez něj bych Rusku nikdy nepropadla. A může být carské, i sovětské do 40. let. Čihák to také být může, ale bez masa. ()
Budovatelský komunistický film o tom, jak chudá statkářka-zemědělkyně Marta zakládá kolchoz. Potřebuje si půjčit koně, aby zorala pole, ale bohatý statkář jí ho nechce půjčit. Pak už jen sledujeme útrapy kolchozu. Tento film má úplně jiný styl, než dva Ejzenštejnovi filmy, kterými se proslavil Křižník Potěmkin a Deset dní, které otřásly světem. Ale jeho pojetí filmové montáže posunulo světovou kinematografii. ()
Úžasný film. Jeden ikonický záběr vedle druhého. ()
Nikto nepochybuje, že režisér Sergej M. Ejzenštejn bol geniálnym tvorcom. Jeho práca pre sovietsku propagandu bola neoceniteľná a keďže zástanca kolektivizácie i tohto filmu Trockij upadol medzičasom do nemilosti, názov filmu sa musel zmeniť na "Старое и новое". Problémom snímku je však jeho neúmerná dĺžka. ()
Dokázat krásně, originálně a sugestivně zachytit věci je umění, ale nacházet mezi věcmi nové dosud netušené či nezpozorované vztahy je mistrovství. Ejzenštejn dokázal nejen zachytit nehybnou krásu věcí, přírody, mužických obličejů (jinak děsivých...), ale dokázal mezi tím vším zachytit i vztahy mezi nimi. A jen ve vztahu dvou a více věcí vzniká napětí a pohyb, kterému svou obratností dokázal nejen vdechnout život, ale ho i zachytit. Proto tu jsou jak krásné detaily, tak dynamismus scén takových situací, které by v rukou jiného filmaře zachycujícího ve dvou němých hodinách stavbu zemědělského družstva ubíjela nudou. Analogie s humorem i vážností, schopnost vytvořit z nejobyčejnějších scén senoseče či zprovoznění odstředivky na mléko vizuální dechberoucí zážitek je podle mě prostě mistrovství. Nedá se než souhlasit s jiným mistrem němé éry, Griffithem: "What the modern movie lacks is beauty – the beauty of moving wind in the trees, the little movement in a beautiful blowing on the blossoms in the trees. That they have forgotten entirely. In my arrogant belief, we have lost beauty." A s přihlédnutím k historickému zasazení filmu v kontextu ruských dějin a zpronevěření autorovy angažovanosti stalinismem, je to krása tragická. ()
Ejzenštejn je asi jediný režisér, který ze scén jako je oprava traktoru či kosení dokáže udělat naprosto dechberoucí zážitek. Stále mě tenhle člověk nepřestává překvapovat. Z režijního hlediska opět skvělá podívaná. ()
Jestli jsem kdy litoval, že film nemá zvuk, tak to muselo být právě zde. A tak zvuky doprovázející "jeden ikonický záběr vedle druhého" (Flakotaso *****) si musel člověk domyslet, představit, zpodobnit. A to tak nějak nejde. O to víc ale vynikne obrazová vrstva. Režisér (spíš než režiséři?) a kameraman tu podali obraz, který se už neuvidí, a možná se ani nikdy neviděl. Běžný vesnický život (s trochou těch mechanických vymožeností) tu proměnili v "dílo", které jej pozvedá nad umění, a nudu nad napětí. Pozn. 1: Maslostroj v moločnom arteli je nezměrně víc než Voskovcova parodie pronášená chabou ruštinou ve filmu "Hej rup". I když z pohledu, jak rychlá tu byla cesta z bídy do "sovchozu", a jak rychle se překonávala byrokratická úskalí, je přece jen pochopitelná. Pozn. 2: Pomineme-li Marfu, máme tu dva hrdiny, toho v koženém plášti a toho se světlými vlasy (a určitě modrýma očima). Pozn. 3: Název (zřejmě původní) filmu "Staré a nové" je asi výstižnější, ale "Generální linie", to zní přece jen hrdě. Pozn. 4: Země hojnosti v předvečer hladomoru. Pozn. 6: Marfin striptease v součinnosti s tranktoristou, by se dnes natočil odvážněji, škoda... ()
Tentokrát už viac propagandy, než originálneho filmového umenia... ale AKEJ propagandy! ()
Etuda o zpracovani veproveho masa byla teda fakt husta... Jinak jde o cernobily dvouhodinovy nemy film o budovani stastnych socialistickych zitrku, zobrazeny na principu zalozeni kolchozu a dalsim spolecenskem rozvoji, cimz se trpici venkovne zbavi bidy... Samozrejme je to predevsim o Ejzenstejnovych obrazovych kompozicich. :) ()
tenhle film je jedno velké wtf. sovchoz ve funkcionalistické vile, svatba jalovice a plemenného býka, spravení rozbitého traktoru pomocí dívčí sukně, leninův dvojník na úřadě a samozřejmě ODSTŘEDIVKA! ejznštejnovy filmy se ale těší takové oblibě především kvůli své vizuální stránce a ta stojí i v případě generální linie za to. trochu rušivě působí jen nadužívání podhledů, s kvalitním soundtrackem se to ale ukoukat dá. ()
[3,5*] Budovateľská agitácia podaná vtipnou formou. Nestrhlo ma to až tak ako Október (1928), či Křižník Potemkin (1925), predsa len, téma kolektivizácie nie je až tak zaujímavá ako revolúcia. Napriek svojej dĺžke ale film vôbec nenudí. Ohromne silnou stránkou je opäť kamera a strih, úžasne pôsobivé obrázky sú zmontované do zaujímavého a zmysluplného celku. Spočiatku to je dosť depresívny náhľad do sveta hrozivej biedy, ale nástupom tých správnych, angažovaných ľudí sa postupne všetko mení k lepšiemu. A keď ešte nastúpi aj "balšája ťéchníka", máme tu radostný svet, ktorý svojou dokonalosťou niekedy zablúdi až do sci-fi oblasti. Všetko je to ale brané s nadhľadom, páčil sa mi ten sarkastický humor. Trochu mi vadila tá tiesnivá hudba, občas až nepríjemná. ()
Filmy Sergeje Ejzenštejna se snad vždy pohybovaly od extrému k extrému, mezi "starým a novým" (jak zní překlad originálního názvu filmu). I v Generální linii jsme provokováni scénami mentální tuposti, zvířeckosti, rozkladu, špíny a krve v kontrastu k naleštěným strojům a k systémům, které lidské masy semelou při naplňování vize nového člověka - komunisty. Nezapomenutelné obrazy sevřené mistrnou montáží, kterými proráží sublimace výtrysků a výbuchů sexuální energie, povyšují dílo nad prvoplánovou politickou agitku v agresivní vizi modernity. ()
Z technického hlediska zajímavé, ale jinak je to tak neskutečně hloupoučké, že by mě zajímal opravdový vliv na veřejnost. ()
Jedná se o politický těžkopádný snímek, který svým motivem zpočátku hodně připomíná pozdější český film s dvojicí W+V ´Hej rup´ (1934). Ale kdo ví, třeba se pánové tímto ruským snímkem inspirovali. Snímek velmi dobře obrazně zvýrazňuje bolševickou politiku o kolektivizaci zemědělství. Je nám tu předložena velmi chudá vesnička, nafoukaný chamtivý statkář, u kterého zase vzniká podezření, že byl předobrazem české postavy jménem Pandrhola s dodnes populárního pohádkového příběhu ´Dařbuján a Pandrhola (1959), a postavení se vesničanů nepřízni osudu se zájmem se sjednotit a vybudovat dobře fungující družstvo. A tak máme možnost shlédnout vývoj od pouhého zemědělství přes zdařilou produkci mléka (proto to srovnání s českým filmem ´Hej rup´) až po rozšířením živočišné výroby. Lid pracuje v jednotě a dobře se jim daří. Obrazy, které mají v sobě ohromnou sílu, jsou nasnímány sice dobře, ale co se týče hereckých výkonů, třikrát běda. I přes fakt, že se jedná o němý počin, vypadá spíše jako dokumentární či instruktážní film. Ruská politická stránka věci v oné době je jedna věc, tento film druhá. A s takovou myšlenkou je třeba k tomuto filmovému dílu přistupovat. ()
Reklama