Režie:
Yves RobertKamera:
René MathelinHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Pierre Richard, Jean Carmet, Jean Rochefort, Mireille Darc, Colette Castel, Jean Bouise, Henri Guybet, Yves Robert, Paul Le Person, Michel Duchaussoy (více)Obsahy(1)
Když hraje na housle, je obdivuhodný, když si hraje na agenta, je k popukání. Pierre Richard postrach tajných služeb... Houslista Francois Perrin byl zcela náhodně vybrán v davu na letišti jako vějička, na kterou se měl chytit ctižádostivý náměstek velitele tajné služby plukovník Milan. Ten se totiž chystal intrikami zkompromitovat nejvyššího šéfa a obsadit tak jeho místo. Náměstek Milan strojil na záhadného velkého blondýna ty nejdůmyslnější léčky, poslal na něj svou nejsvůdnější a nejschopnější agentku Christinu a pak už měl jediné přání – zlikvidovat ho. Ale vše se mu jaksi vymklo z rukou: Christina se do Perrina zamilovala a do pečlivě nastražených pastí padali především Milanovi lidé a posléze i on sám... Pokračování veleúspěšné komedie režiséra Yvese Roberta Velký blondýn s černou botou, patří mezi to nejlepší ze zlatého fondu francouzské komedie. (Česká televize)
(více)Recenze (107)
Pierre Richard opět exceluje v pokračování, které se prvnímu filmu minimálně vyrovná. ()
Ano! Jen více charakterního šéfa kontrašpionáže Jeana Rocheforta! Jen více kliček a drsňáckých výstupů Pierra Richarda. Zkrátka parodie na bondovky, kterou kdykoliv rád uvidím. A asi jediný film této kategorie oblíbenosti s Pierrem Richardem. ()
Skoro opak prvního dílu. Bláznivý děj je naprosto neuvěřitelný a navíc více prostoru pro Jeana Rocheforta, který svým suchým způsobem intrikuje, až se mu od huby práší! ()
Oproti prvnímu dílu, působí blondýnův návrat parodičtěji a nejvtipnější perly se tentokrát nenecházejí v obrazových kompozicích, ale v dialozích. Některé scény jsou dokonce velmi totožné s prvním dílem (agenti v bytě, orchestrové finále ), ale jsou dovedeny ještě do větší komičnosti. Vladimír Cosma podpořil ztřeštěnější vyznění filmu rychlejšíma skladbama. V některých scénách připomíná snímek spíše grotesku (karate souboj blondýna s vrátným ), jindy si zase Pierre neodpoustil předvést své skvělé pohybové gagmenství (tanec v pokoji ). Film srší vtipnejma nápadama, originálníma scénkama a chytrým humorem. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $2,200,000║ /60%/ ()
Řada gagů, zvlášť ty, v nichž Richard uniká dík svojí popletenosti z nástrah, je opravdu dobrá. Nejzdařilejší je v tomto ohledu "ukázka karate". Děj filmu ovšem přešlapuje na místě, neboť se potřebuje vrátit tam, kde začal. Zvláště první půle v Riu je ubíjející, jen vrší pokusy o zabití/záchranu a vede ke ztrátě zájmu o dění. Navíc náměstek velitele tajné služby Perrache ztratil svou integritu z prvního dílu, v němž v mezích možností chránil Richardovu postavu a představoval jakési svědomí tajné služby - tady je jednou takový, jindy makový. ()
Velký blondýn s černou botou me nijak zvlast nezaujal, takze jsem od pokracovani nic moc necekal, ale nastesti bylo lepsi nez prvni dil. Pierre Richard byl vybornej, ale jakmile se prevlik za agenta a zacla hrat drsnacka hudba tak to byla dokonalost. Samozrejme ne vsechny forky jsou tak vtipne, ale velka cast byla vyborna (prichod jako agent, cela prestrelka, karate, cteni ze spisu atd.) Skutecne vyborna zabava. ()
Živá definice termínu nastavovaná kaše a suverénně nejslabší scénář Francise Vebera. Možná se pletu, ale mám pocit, že ani Pierru Richardovi se do pokračování moc nechtělo, v beztak krátkém filmu je jen asi třicet minut a ještě víc by mně zajímalo, jak je to s účastí/neúčastí Mireille Darcové. V dobré polovině scén je zabíraná zezadu, jak odchází, jak zdálky mává nebo se pohybuje ve tmě. A její "blízké" záběry zas budí dojem exhumace nepoužitého materiálu z prvního filmu. I krkolomné zdůvodňování, proč a jak vůbec "tajného agenta z leknutí" vracet do hry, je notně přitažené za vlasy. Ale největší chybou je, že Francois tentokrát s tajnou službou spolupracuje vědomě. Tím je popřen celý princip komiky prvního filmu a pár solidních gagů to nezachrání. 30% ()
Jeden z mala pripadu, kdy pokracovani filmu predcilo sveho predchudce (nejspis diky propracovanejsimu scenari). Navrat velkeho blondyna je krasne zabavna podivana postavena na netradicnim richardovskem humoru a parodujici "agentske" filmy. To vse samozrejme podporeno skvelymi hereckymi vykony. A samozřejmě je třeba dodat, že pan ministr je naprostý kretén. ()
Pro mě je pokračování na naprosto stejné úrovni jako první díl...... ()
"Pan ministr je naprostý idiot a myslí si, že jste James Bond, pane Perrine." Dle mého názoru má Bond do Perrina daleko. Neumí totiž tak stylově jezdit na eskalátoru, uhýbat kulkám, vytahovat zaseklý prst z mříže ani střílet si samopalem pod nohy. Taky nepamatuju, že by nějaká Bondgirl měl tak úžasně hluboký zádový výstřih jako Christine. Já jsem se přitom zkrátka bavil, užil jsem si, když Maurice zahnal "mrtvé" gangstery dlažebními kostkami nebo Perrin předváděl své vybroušené karate, ale nejvíc jsem litoval vrahouny Prince s Fešákem, protože ti to schytali naprosto nemilosrdně. Tohle zkrátka není žádný uhlazený Bond, tohle je ranař Perrin a já jeho houslím vyjadřuju hluboký respekt. ()
Příběh je v celku velmi prázdný. Blondýn je všachován do nějaké situace a z té vybruslí vlastním (spíše Morrisovým) plánem, jehož finále se odehraje na koncertě. To je celé. Naštěstí je to obohaceno sérií skečů, kdy Blondýna mají zabít, pak zase že neí, že ho musí chránit, pak zase zabít... Navíc, ten trotl se ze všeho náhodně dostane, ale zas se náhodně připlete do všelijaké jiné šlamastiky. Klasik by řekl, že je to kolotoč gagů a scének na téma falešný agent. Francouzi se v tomto sequelu znovu vysmívají bondovkách a musím říct, že úžasně. Ulička Blondýnovy zkoušky, kdy likviduje nepřátele mávnutím ruky, a nakonec stejně vše poplete a jde doprava a ne doleva, a zaútočí na nic netušícího strážného, patří asi k nejlepším. ()
François Perrin je opravdu jako ten vzpomínaný Otto von Stierlitz. Pokud by tajná policie obsadila všechny východy z budovy, on by unikl vchodem.. Nejen variace Cosmova ústředního motivu nám má naznačit, že sledujeme Blbfingera či Špiona, který mě iritoval, jenže mně tam zoufale chybělo to, co začíná Mireille Darc na konci výstřihu zad jejich úžasných šatů.. ()
Oba filmy o velkém blondýnovi tvoří velice vyvážený celek, kterýmu vévodí scéna na letišti. V té je zobrazena celá škála pocitů francouzského filmu, který se umí po svém bránit a ubránit Hollywoodu. Dozvuk scény s koněm je pak obzvláště humorný. ()
Vtipné gagy tu stále jsou (za všechny ten, kdy je Perrin zahrabaný v písku na pláži), ale oproti prvnímu dílu je to o třídu níž. 60%. ()
„Půjdeme teď spolu uctivě pozdravit našeho nového ministra.“ - „Dřív byl na zemědělství. Je mu pětačtyřicet, má ošklivou ženu a čtyři děti.“ - „Z čehož se dá usuzovat, že je schopen všeho.“ Těžko říct, jestli je Návrat velkého blondýna vážně horší než první film, protože je především jiný. Už není bláznivý, ale s přivřenýma očima uvěřitelný, tentokrát je jen bláznivý. Nikdo ze zúčastněných nicméně naštěstí nepřišel o tu nejdůležitější schopnost - pobavit. A Vladimir Cosma si při křížení motivu Velkého blondýna a Jamese Bonda krásně pohrál. ()
Druhý díl Blondýna trpí všemi neduhy, které si divák jen může domyslet. Dějově se skáče na příliš velkém prostoru a tak po úvodním Riu se dostáváme zpět do Paříže. Mezitím nastávají jednotlivé zvraty, kdy ani na moment není dopředu jasné, zda-li to náš oblíbený blondýn vlastně celé přežije. Vyšetřující detektiv mě zrovna dvakrát nebavil. Zato Toulouse se svým věrným Perrachem stále vymýšlejí kterak si nakonec zachránit zdravou kůži. První díl okypoval velikou lehkostí, kterou již ten druhý ztratil. Humorných situací je poměrně hodně, ale již nejsou tolik zajímavé. První díl je ve své podstatě nadčasovou záležitostí. Druhý díl je zkrátka již jen druhý. 60% ()
..za mne slabší, ale stále je to na daleko vyšší úrovni, než kdejaká současná "komedie" z Hollywoodu... zkrátka milý lechtivý Richard. ()
Už to není jako předchozí, ale když se dělá sranda z předkonalých nadlidí, vždycky se na to dobře dívá. ()
Není to nejdokonalejší francouzská komedie, je to spíše průměr, možná i mírný podprůměr, ale Rochefort je zde natolik okouzlující, že je mi to úplně jedno. Zabouchla jsem dveře před rozumem, který říkal, že je to uměle resuscitovaný první díl, a dala přednost tomu, co mi říkalo, že za scény s Rochefortem by stálo přetrpět i ten nejhloupější film, což Návrat velkého blondýna rozhodně není. ()
Reklama