Režie:
François OzonScénář:
François OzonKamera:
Pascal MartiHudba:
Philippe RombiHrají:
Marine Vacth, Géraldine Pailhas, Frédéric Pierrot, Charlotte Rampling, Johan Leysen, Fantin Ravat, Nathalie Richard, Djedje Apali, Lucas Prisor (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Portrét sedmnácitileté dívky během čtyř sezón a čtyř písní.... Studentka Isabelle během léta v jihofrancouzském letovisku absolvuje svou první sexuální zkušenost. Prázdninová epizoda je však jen začátkem příběhu zvídavé dívky, která se po návratu do Paříže začne za peníze scházet s nejrůznějšími staršími muži. (oficiální text distributora)
Recenze (180)
Marine Vacth je jistě velice pěkná slečna a člověka baví se na ní koukat, nicméně mu je chvilkama až zle, když to vidí. Není to žádné veledílo, které by vás nějak oslovilo. Plyne si to pomalu svým tempem. Chvilku vás naštve a potom zase zklidní. Ničím však nijak zvlášť nepotěší. Je z toho hodně cítit taková ta francouzskost a určitě to stojí za to vidět. Jednou však stačilo a příště si musím pustit něco veselejšího. ()
Neškodné pošteklenie diváka preňho večne vďačnou témou. Ozon ženám rozumie. A má ich radšej než Trier. Tu sfilmoval pocitovku o sedemnástke, opojenej prvými dotykmi s dospeláckymi záležitosťami. O sedemnástke, ktorá bola zvedavá, akí budú muži, ktorí si ju objednajú kvôli jej telu, aké to s nimi bude v prítmí hotelových izieb či za vône kožených autosedačiek. Slovami Charlotte Rampling, skúsila by to každá, keby mala odvahu. Nie nedostatok sebaúcty, ale odvahu... Jedinou emocionálnou scénou filmu je hádka s plačúcou matkou: "Zlomila si mi srdce!" ()
Zlatá Palma - výběr ()
Film rozhodně nechce šokovat nějakejma otevřenejma sexuálníma scénama nebo svým tématem, jak by se mohlo z obsahu filmu zdát. Je to poměrně intimní pohled do duše sedmnáctiletý holky, která se vyrovnává se svou sexualitou a ženskostí. Příběh nedává divákovi svůj názor na hlavní hrdinku veškerá stanoviska nechává na čistě na něm. On prostě jen tiše vypráví a pomalu plyne, přesně tak, jak to mám u francouzských filmů nejradši. ()
Záměr se kterým se buďto ztotožníte a… A nebo ne. Hlavní hrdinka/běhna, která vypadá jak o několik desítek let mladší klon Julie Roberts, totiž zůstává po celou dobu co se motivací týče neprostupná jak prešovský beton a tak je spíše na divákovi, co si do ní promítne. Je zrcadlem, které by mělo více vypovídat o vás než o ní. Tedy čistě teoreticky pokud Ozonovi na jeho hru přistoupíte. Já ji sice s Ozonem (roze)hrál, ale nedohrál, jelikož je to na něj ve výsledku málo rafinované a více chtěně prvoplánové než přirozeně působící. ()
Nic extra se tam neděje a většinu filmu sledujeme obcování hlavní hrdinky s různými muži. Hlavní hrdinka je moc hezká a dosti zadumaná, takže Marine Vacth moc grimas nepředvede. Nejvíc mne asi bavila část po zjištění rodiny, že je dcera prostitutka a to její následné provokování. Ještě mi utkvěl dosti neuvěřitelnej mladší brácha, kterej si s ní vždy citlivě popovídal a pomáhal jí i s líčením. Takovýho kluka bych teda chtěl vidět. ()
"And then I imagine going into the village, and up into the inn and taking into my bed any men that come there-crude men, big men, old men, boys. Just lying there and taking them one after another, and feeling some magnificent triumph in it, some absolute release without a thought of what happens to your father or your brothers, whether they are alive or dead. In that moment I am purely myself. I belong to no one." Gabrielle de Lioncourt. M83, strach zo slobody, neznesiteľná ľahkosť bytia teenagerskej krásy a film ktorý hovorí o ženskej sexualite viac než stohy spisov Dr. Uzla. 9/10 P.S. Fascinuje ma ako si tu málokto uvedomuje, že toto vôbec nie je film o prostitúcii a nedostatku peňazí... ()
Cosi poetického v tomto filmu se mě dotklo, vnitřní rebelie charismatické hrdinky v excelentním podání neznámé Marine Vacth, příjemná atmosféra a snad i drobek humoru. Jen 17 je film skromný na slova a přitom tak výmluvný, nejedná se o žádné epické drama plné psychologie, prostě jen ostré i něžné vyprávění o podivné holce, která přistupuje k sexualitě a dominanci nad muži svým vlastním způsobem... 8/10 ()
Jedno se musí přiznat - Marine Vacth je půvabná a vyzařuje z ní " decentně vyzývavá " sexualita, z fleku by mohla být jednou z klasických bond girl minulosti. Na Marine je znát, že pracuje jako fotomodelka, umí dobře pózovat, nabízet se. Na rozdíl od jiných modelek je nesporně schopná podat nějaký herecký výkon, byť limitovaný. Na novou Marion Cotillard to zkrátka nevypadá. Tento typ dívek bývá u filmu hodně využívaný v mládí, v určitém věku obvykle z plátna mizí... Pokud jde o sám film - je zvláštní, že se mi chce opět psát o smyslnosti Marine... Ozon je nesporný profík, ale tenhle film k jeho nejlepším kouskům patřit nebude. Je to nedotažené, povrchní a psychologicky nevěrohodné. Srovnání s tematicky spřízněnou Buňuelovou Kráskou dne se logicky nabízí, Buňuelovi ale šlo evidentně o něco jiného a jeho film byl víc k zamyšlení, Jen 17 svádí možná tak k masturbaci... Ozonovi evidentně šlo o to zaprovokovat námětem nezletilé prostitutky ze spořádané středostavovské rodiny. Ve Francii, stejně jako kdekoliv jinde v západní Evropě je prostituce na nižší úrovni provozovaná obvykle narkomankami a jinou " spodinou", na té vyšší emigrantkami, které nemohou ztratit společenskou prestiž. Holka z lepší rodiny si zatraceně rozmyslí riskovat ztrátu morální integrity, která by mohla mít ničivý dopad na pracovní kariéru a stávající i budoucí rodinu. V Česko to máme jinak a ne náhodou bylo Česko ve své poslední fázi zlaté éry porna před zkázonosným příchodem internetu rájem pornoprůmyslu. Isabelle mě neuráží, ale ani pro ní a její chování nemám omluvu a nehledám složité významy tam, kde s největší pravděpodobností žádné nejsou. Můžete pochopitelně nekonečně dlouho debatovat nad rozervaným dívčím nitrem a hovořit o hluboké sondě do ženské duše, já budu přízemně v Isabelle vidět unuděného eurospratka, skvěle materiálně zabezpečeného, který nikdy díky rodinnému zázemí nepoznal skutečné problémy a tím pádem ani odpovědnost... Vzhedem k tělu Marine zůstávám na třech hvězdičkách, ale bez jakéhokoliv nadšení. Celkový dojem: 50%. ()
Mix komedie a dramatu, který se docela dobře sleduje, ale u kterého nejspíše nikdy plně nepochopíte, proč se hlavní hrdinka ve svých 17 letech stala úspěšnou prostitutkou. A právě o tom by podle mě podobný film měl být především. ()
Jen 17 je chladnou, krásně temnou, černohumornou, ale proklatě zvrácenou fantasií a svým specifickým způsobem i poetickou sondou do ženské duše, kterou francouzský režisér François Ozon (8 žen, Bazén) bravurně vykresluje během čtvera ročních období na studentce Isabelle. ()
Deník nymfomanky po francouzsku..vlastně deník prostitutky.. ()
Unáhlené závěry musejí stranou. Na první pohled neškodný evropský zástupce, který na půl druhou hodinku hravě zaměstná divákovy smysly. Velkou zásluhu na tom má představitelka hlavní role příliš krásné prostitutky, svůdná a přesvědčivá Marine Vacth. Třiadvacetiletá herečka balancuje na hranici dětství a dospělosti, nudí se a neví, co s právě objevenou sexualitou. Vydá se tak hodně netypickou cestou. Stále zajímavý tvůrce François Ozon svůj melancholický portrét staví tak, že umožňuje pochopení z různých úhlů pohledu. Odsoudit zasněnou dívku nebude snadné. Pochopit také ne. S látkou Ozon pracuje obratně, protože dívčiny pocity a stavy si dokážeme z letmých náznaků domyslet. Samotný francouzský „znalec žen“ nicméně mohl „vysvětlovat“ v některých pasážích víc. Proto se v závěru nelze ubránit pocitu, že se drží v překvapivě mělkých vodách. I tak mi výsledek stačil. ()
S panem režisérem máme takové tiché souznění. Jeho poťouchlý styl vyprávění mě baví, vybírá si témata provokativní, nikoliv však za hranou. Tím se výrazně liší od Larse Tiera, který ve mě vyvolává dojem nemocného člověka, který si vzal diváka jakou rukojmí a háže na něj všechnu vnitřní špínu, s níž se nedokáže vypořádat. Ukazuje zvrácenost nepochopitelnou až nereálnou (Antikrist, Nymfomanka, Prolomit vlny) Oproti tomu Ozon nastolí téma tak přirozeně a lehce, že nastolí otázky, ale nezanechá žádnou pachuť. ()
Ozon se tímto filmem pustil do zajímavého fenoménu, který zpracoval poctivým francouzským filmovým řemeslem, takže se na to dobře kouká, ale hledíce více pod povrch dojdeme k závěru, že se drží v mělkých vodách; v něčem je plytký, ve spoustě věcí nepřesvědčivý. Neřekne nám všechno (což by nemuselo být na závadu), ale těžko se chytají i jakékoli náznaky: Proč se krásná sedmnáctiletá Isabelle vlastně pustí do sex-byznysu? Je to z nudy, z mladického vzdoru, touhy experimentovat, nebo je to jen zoufalé hledání štěstí materiálně naprosto zabezpečené dívky s dobrým rodinným zázemím, přesto z nějakého důvodu nešťastné (psychicky nevyrovnané)? Je to kvůli penězům (ve filmu je jim věnován silný důraz; k čemu je potřebuje?), nebo kvůli ukojení její specifické sexuální úchylky, touhy dominovat, manipulovat? Protože Ozon nenabízí žádné vysvětlení, můžeme si pouze domýšlet vlastní teorie - čímž se ale vytrácí smysl celého filmu. Málo (nebo spíš vůbec) se věnuje vnitřnímu životu Isabelle (jejím problémům, touhám apod), zato velmi mnoho se věnuje jejímu tělu (což je z uměleckého hlediska fiasko, protože to zavání prvoplánovostí a v době snadno přístupného porna extrémní nekonkurenceschopností). Ještě plytčejší a nepřesvědčivější je Ozon v popisu praxe sexuální profesionálky: Popírá ekonomické zákonitosti byznysu, v kterém je jistě obrovská konkurence (jednou si řekne o 300e, jindy střelí požadavek na 500e - a ti chlapi bez problému solí), nezabývá se mechanismem získávání zákazníků (že má nějaký profil na internetu mi nestačí), bezpečnost je adresovaná jen několika banalitami. Nejzajímavější částí byl vztah k zákazníkovi Georgesovi, ale Ozon to docela zabil hloupým monologem jeho ženy v závěru filmu. La conclusion: Jednou se na tento film podívat dá, ale jinak je poměrně prázdný (srov. s Bunuelovou Kráskou dne, kde je sice méně nahoty, ale více všeho ostatního...). ()
Trochu nudné a do určité míry a místy jakoby bezduché, možná úmyslně, ale přesto oplývající jistou poetikou ala Nabokobov. Pravda, že výběr herců především Marine Vatch se pozitivně promítl na hodnocení. Jsou to slabší tři hvězdy přesto jsou. ()
Zaprvé - ta holka je fakt nádherná. Zadruhé - ten film je vlastně docela chytrý. Zatřetí - režisér si z toho stejně dělá tak trochu prdel. Art ve velmi sledovatelné podobě. 8/10 ()
Charlotte Ramplingová má ve filmu štěk. Část podzim je pokusem o instantní porno s velkou dávkou emulgátorů. Zima se snaží o dramatickou vyhrocenost a jaro o náznak psychologického dramatu. Jenže jarní podíl na snímku je příliš nepatrný, Ozonovi se nepodařilo rozehrát naznačené tóny, které mohly za něco stát. Film zůstává zajímavým pokoukáním pro milovníky lolitkovské krásy. Ostatním nemá co nabídnout. ()
Ozona mám rád. Keby to netočil on a po citovej stránke by to nebolo tak civilné, avšak fungujúce a do sveta dievčaťa by nás to nenechalo nazrieť tak povrchne a pritom hlboko a keby nám nedal tú možnosť, utvoriť si vlastný názor, možno by som tam tú tretiu hviezdu nedal. Zo života 17ročnej prostitútky, by človek skrátka čakal niečo zábavnejšie. Ale zlý film to neni a záverečná scéna to (ne)vkusne zaklincuje. 55% ()
Tak trochu jako film Nymfomanka, ale podané lehčí formou a možná i zajímavější. Není to tak příliš zdlouhavé a nahoty je tam tak akorát. Škoda, že tady nejsou žádné úchylky nebo tak něco. Hlavní hrdinka je opravdu krásná a přirozená, i když někdy celkem protivná. Příběh je hodně dojemný, ale zároveň drzý. Rozhodně skvělá podívaná! ()
Reklama