Režie:
Rose BoschScénář:
Rose BoschKamera:
Stéphane Le ParcHudba:
Ludovic BruniHrají:
Jean Reno, Anna Galiena, Chloé Jouannet, Aure Atika, Charlotte de Turckheim, Hugues Aufray, Raphaëlle Agogué, Michel Drucker, Jean-Michel Noirey (více)Obsahy(2)
Paul (Jean Reno) je svérázný provensálský farmář. Miluje své olivovníky a stejně tak i víno a pastis. S dcerou se rozhádal před lety a svá vnoučata nikdy neviděl. Teď, když se dcera rozvádí, její matka se rozhodne, že navzdory Paulově paličatosti přiveze na prázdniny jejich vnoučata: pubertální Adriena a Lenu a jejich malého bratříčka Théa, který je od narození hluchý. Puberťáci od počátku dávají nepokrytě najevo svou nechuť vůči venkovu a dědovi. Zato Théo, nádherný a milý chlapec, si Paula úplně podmaní. Ten mu ukazuje své království – olivovníky a všechno, co má rád. Provensálské slunce, stejně jako vůně a krajina dokáží zlomit zlobu i křivdu, a možná že jsou lidé víc ochotni nalézt k sobě cestu. (Česká televize)
(více)Recenze (100)
Není co napsat. Palec dolů. ()
Pro atmosféru, pro Provence, pro léto, pro tu nádheru jen tak chodit mezi stromy, cítit závan větru, poslouchat ticho, dát si večer s přáteli láhvinku vína, pro pohodu, přátelství, lásku, usměv, pro to všechno zapomínám na vše ostatní a dávám filmu jasných pět a sním o životě v Provence. ()
Francouzi tohle prostě umí! Moje léto v Provence je nádherný příběh z krásného prostředí srovnatelný například s Dobrým ročníkem. Obrovskou devizou filmu je Jean Reno, který je prostě herec z herců nejlepší a Francouzi mají být právem hrdí na takovou osobnost, jako je právě on. Ze začátku je film spíše legrační, ale postupem času se v něm promítne série dramatických událostí, na které do té doby spíše jen poukazuje. Hlavně ale ukazuje život lidí v Provence, který je krásný, upřímný a prostý všech stresů a starostí, které trápí nás všude kolem. Netvrdím, že nemají starosti, ale líbí se mi, jak si život umí užít a sledovat je v tomto filmu je obrovským balzámem na duši, který mě dvě hodiny činil šťastným. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $4,510,590▐ Mrzút Jean Reno opäť zabodoval v celkom fajn oddychovom rodinnom filme. /70%/ ()
„DĚDA NA NÁS BUDE ČEKAT“… /// Roselyne Bosch stojí za válečným dramatem ODSUN (2010) a taky napsal scénář k 1492: DOBYTÍ RÁJE (1992). Do hlavní role si od začátku přál Jeana Reno. To se podařilo a jeho nevrlej dědeček Paul, je nejen ozdobou francouzskýho venkova, ale (hlavně) tahounem filmu. Kromě něj se snažej nalákat na prosluněnej příběh z pohodovýho prostředí, plnýho milejch lidí. Okamžitě si vybavuju DOBRÝ ROČNÍK (2006). Jen tady nejde o sklenky, který nejsou nikdy prázdný, ale o generační střet mezi prarodiči a vnoučaty. A blahodárnou tekutinou tu je samozřejmě i víno, ale kulisu dělá olivovej sad. Provence je stvořená pro kýčovitý záběry. Nechyběj záběry sluneční modrý oblohy, přírody, západu slunce… Jde o takovej milej, malej příběh, ve kterým předvídatelnej scénář spojuje dvě generace a kterýmu chybí víc melancholie, která by tý venkovský atmosféře dodala trochu originality. Občas pokulhává i tempo. Chce toho říct hodně, ale nechce se pouštět do větších dramatickejch akcí. Takže děti a babičky s hipisáckejma kořenama, jestli nevíte, že dědové potřebujou vnoučata… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Hledám místo, na kterým se musí míň pracovat a víc se smát. 2.) Nevím, jestli je lepším dědou Mráz nebo Jean Reno. 3.) Thx za titule „marekbecica“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Prvú hodinu som bol šťastný. Každá minúta predstavovala malý zázrak. Svižné tempo, skvelé postavy, správne typovo vybratí herci, atmosférické Provence, zábavný soundtrack, zo života odpozorované súrodenecké vzťahy, drsný dedko, chápavá babka, nemý chlapec a bernský salašnícky pes. Komu sa tak, ako aj mne, páčila atmosféra francúzskeho letného vidieka v Dobrom ročníku a Noci s nabrúsenou britvou (no vážne), príde si na svoje. Ku koncu síce začne Jean Reno až príliš pobehovať po pľace s brokovnicou, ale stále je to vo svojej malej obyčajnosti“výstižné, milé, vtipné a dojemné, vrátane konca na letisku, ktorý je skromný a pritom je v ňom všetko. Možno to mohlo byť EŠTE VIAC atmosférickejšie a vizuálne podmanivejšie, ale i tak super. A hoci to bežne nerobím, vlastne to nerobím takmer nikdy, odporúčam slovenský dabing. ()
MOŽNÝ SPOILER :Zcela cíleně jsem chtěla trávit léto v Provence a ani trochu toho nelituji. Bydlela jsem na půdě, procházela se olivovým sadem, pak jsem si odskočila natrhat meruňky nebo krásný rajčata. Večer jsem seděla s bývalými hippiesáky, hrálo se na kytaru, zpívalo, pilo vínko. Jindy jsem si šla zatančit nebo na trh koupit nějaké hadry a z každého koutu na mě sálalo teplo a nádherná atmosféra. U Tiega jsem si kupovala Pizzu, zamilovala jsem se úplně stejně jako Lea a vůbec jsem neřešila jak kdo co hraje . Dědulka to tam trochu stínil a myslím, že to mohlo Jeana Rena i bavit. Bylo mně zase .....náct a cítila jsem se tam moc příjemně. Jak tady píše jeden uživatel, někdy je v jednoduchosti krása a v tomhle případě to platí dvojnásob. Tady se nemusí řešit nějaká předvídatelnost, scénář a podobně, stačí si jen lehnout do trávy a dívat se do nebe a všechno si to patřičně vychutnat. Adrian po příjezdu poznamenal : " Žádný signál ! To jsme pohřbeni zaživa!"....Ne, myslím, že tam začali teprve žít. ()
Nevím přesně co jsem si od filmu slibovala. Snad jsem si chtěla jen připomenout prohřátou kamenitou zem, plnou bílých domů, úzkých uliček provoněnou levandulí a doprovázenou koncertem neutichajících cikád. Opět jsem si potvrdila, že film, kde hraje hvězda ještě nemusí být skvostný. Dostalo se mi obyčejného příběhu podle stále opakujícího se scénáře, mění se jen lokace a herci. Provence je víc v názvu než ve filmu samotném. Průměrný film, který ničím nepřekvapí. Rodinný film ano, drama a komedie ne. ()
Horké slunce jižní Francie a báječná Provence, jež se dovede vemluvit přízně. Zkrátka kraj jedinečné pohody. Hugues Aufray je sympaťák. Večírek s kytarou u táborového ohně. To bych bral, nic neřešit, nad ničím nepřemýšlet a prostě jen tak si zazpívat, třeba Laisse moi petite fille… ()
Většinou se člověk rád dívá na feel-good filmy i přesto, že ví, jak pravděpodobně dopadnou, a užívá si onu naivitu kouzelného světa, ve kterém není místo pro žádné opravdu závažnější problémy. Tento únikový efekt diváckého výletu mimo drsnou realitu všedního života mi ovšem Moje léto v Provence nezprostředkovalo, a i když se jedná o hezký příběh, dokázal mě tentokrát spíše nudit než mávat s emocemi... ()
Nechápu, že tahle pohodová francouzská komedie v naší kotlině tak neskutečně prošuměla. Před sebou totiž máte klasický případ pohodového filmu o ničem a zároveň o všem. Jasně, na tomhle místě vás nečeká žádné překvapení. Jean Reno bude necelé dvě hodiny roztávat a nakonec vám ukápne slza. Jenomže se u toho bude pít víno, zpívat, jezdit na motorkách, balit atraktivní zmrzlinářky a filozofovat o životě. Samotná francouzská oblast vám během toho všeho stihne učarovat takovým stylem, že se přestanete divit Kotkovi, Prachařovi a spol. Ti se (jistě nejenom na základě tohoto filmu) rozhodli odjet na prázdniny do Provence, natočit u toho film a pořádně si to tam užít. Škoda, že za ten film pak vybírali peníze v kinech. ()
Atmosféra filmu mě dokonale vtáhla do děje a já si vlastně uvědomil že žít v hlavním městě - v Praze není žádná výhra. Scenérie a barvy Provence jsou neskutečné. Herci zahráli skvěle, do jednoho, nebylo to jenom o Jeanovi a to je jedině dobře. Vše dávalo smysl, každá scéna - žádný kýč. Až jsem si uvědomil a trošku vyděsil, jak vás může jeden film trošku ovlivnit a "co tu Jamale ještě děláš, vyjeď do přírody a nečum na tu TV". Hodně dobré byly scény, kde ztlumili zvuk a nechali jen hudbu, aneb někdy stačí pouze obraz beze slov. Typově hodně podobný film je Dobrý ročník, který je dějově o trošku něčem jiném, ale prakticky je to také film o tom, že si máme život užívat každý den, než jenom spěchat do práce. U mě má mistral 90%. ()
Chvílemi působivé až dojemné, chvílemi zase naivní a přímočaré, až je člověku smutno. Nicméně skvěle obsazené, pohodové. ()
Boschová se bohužel od Odsunu nikam neposunula, opět předkládá nedůvěryhodný scénář, který se mohl v rukou zkušeného scénaristy proměnit na poetické rodinné drama. Režie je poněkud lepší, i když z ní je též cítit nejistota. Navíc jsem nebyla připravena na Rena v roli chlastajícího dědka. Váhala bych mezi dvěma a třemi, ale za naprosté nevyužití Provence, kde z každého záběru mohlo sálat léto a vonět estragon, se musím přiklonit ke dvěma. ()
Francúzi idú na tie city takticky; cez nemých :-) ()
Z času na čas človek objaví nenápadný, no maximálne príjemný film, ktorý mu skutočne zlepší deň. Jean Reno je podľa mňa v tomto filme absolútne fantasický a rovnako musím povedať aj všetci ostatní. Na jednej strane to je film a príbeh, ktorý sme počuli miliónkrát predtým, no je podaný tak príjemne, sympaticky a plným príjemných postáv a myšlienok, že človek to jednoducho chce vidieť až do konca. Nikto nie je dokonalý a ani jedna strana nemá nikdy tie správne názory na všetko. A občas si môžeme vziať niečo pekné z niečoho včerajšieho a súčasne ale nájsť pozitíva aj v tom dnešnom. Nič nie je čiernobiele ako sa to v dnešnej dobe občas tvári. A tento film to skutočne dobre adresuje. Keby sme tu nemali niektoré klišé, ktoré sme videli už viackrát, myslím si, že by to stálo viac za to. Alebo možno mohli tie klišé urobiť trošku vtipnejšie, lebo počas celého filmu som si užíval vynikajúci humor, kde som sa skutočne smial. A to ma teší. Ja sa smejem veľmi rád. Ale musím povedať, že John Candy s vŕtačkou vo filme Uncle Buck bude pre mňa asi navždy ochrancom dievčaťa v rodine. To ma vždy pobaví. Nevedel som čo môžem od filmu čakať, no nakoniec je z toho vtipná, príjemná, nenásilná a veľmi dobre stráviteľná dramédia. A pre mňa neostáva nič iné, len odporúčať, aby ste si film pozreli aj vy. Hodnotenie: B+ ()
O rodinných výletech naštěstí u mne platí, že je mnohem raději o prázdninách zažívám, než abych koukal na filmy o nich. Většina mi z nich navíc přijde na stejné kopyto, plná dokola ohraných situací, předívatelná... a je zcela jedno, ve které krajině vznikl, a kde se odehrává, i poezie zvolené lokace zůstala zde naprosto nevyužita. Jsem spíše náročnější divák a nebýt zdejší oblíbené akce "Virtuálního kina", na film se určitě nepodívám. Opravdu je zde uveden žánr drama? Ono bohužel i na komedii je ve filmu málo humoru a ještě méně invence. Překvapen jsem byl pouze účastí zpěváka-šansoniéra Hugues Aufraya (známého u nás mj. díky seriálu Píseň pro Rudolfa III.), v roli skloubené se vzpomínkou na americké hippies 60. let. Zdá se, že americkým trendům podléhá i celá francouzská kultura, když film o dovolené v Provence musí být zakončen anglicky zpívanou písničkou. Snesitelný, ale nudný podprůměr. (# Francouzská kinematografie: Virtuální kino) ()
Letní filmy žeru, ať už jsou z Podolí, šumavských kopců anebo těch v Provence. Nebýt moralitkování a fňukání, šel bych na plný počet, i přes ty květinové děti. Reno je mistr ať už jako motorkář hippiesák, nebo zemědělec. I ženy se podařily, Aura Atika jako femme fatale mi nesedla, ale když se podívám, jaký je ročník, tak Jeanův černý klobouček dolu. Pohoda, škoda, že spíš pro celou rodinu. Švédky odhalit mohli. ()
Je fajn vidět po dlouhé době Rena, ale raději bych si ho dal v nějaké drsnější roli, než jako hodného dědečka. ()
Moje léto v Provence byl dobrý způsob jak strávit páteční velikonoční večer ve výjimečném stavu koronavirové pandemie. V Provence je scenérie krásná, počasí krásné, olivy krásné a lidé krásní. Děda je mladistvý a zábavný. Ale rušivé je, že je soužen odpovědností naloženou na svá bedra. Jeho krásná dcera na mě působila umělohmotně jako bezduchá figurína ze sexshopu. ()
Reklama