Režie:
Juraj NvotaKamera:
Diviš MarekHudba:
Ľubica ČekovskáHrají:
Richard Labuda, Milan Lasica, Libuše Šafránková, Ondřej Vetchý, Szidi Tobias, Milan Ondrík, Ady Hajdu, Ondřej Malý, Miroslav Noga, Robert Roth (více)Obsahy(1)
Malý Petr (Richard Labuda, vnuk Mariána Labudy) vyrůstá v péči prarodičů (Milan Lasica, Libuše Šafránková), protože jeho rodiče emigrovali do Vídně a od té doby se ho prostřednictvím úřadů marně snaží získat. I proto Petr vymýšlí nejrůznější způsoby, jak se přes čáru dostat, pro což má čím dál menší pochopení velitel místních pohraničníků (Ondřej Vetchý). Mnohem větší problémy má ale Petr s partou černogardistů, kteří si libují v trápení slabších dětí. Třeba i jejich občasným přivazováním k mučednickým kůlům. Mezi ty, kteří jsou na Petrově straně, patří „pomalejší" spolužák a velmi sympatická kamarádka, kvůli nimž se s černogardisty neváhá opakovaně a důkladně poprat. Jak se šedesátá léta chýlí ke konci a poměry v zemi se dramaticky mění, otevře se nakonec i před Petrem vysněná cesta přes hranice. Vyrazit na ni ale znamená ztratit prarodiče, kamarády a nezapomenutelná dobrodružství. Když je vám „náct", máte v životě přece jen jiné priority. (Cinemart)
(více)Recenze (243)
Pre mňa osobne prekvapenie. Dobre zahraté, škoda len že napätie je tak akosi neuchopiteľné...Vyrovnávanie sa s našou komunistickou minulosťou bude ešte dlho trvať, však pár svíň z tej doby je ešte medzi nami... ()
Jak Jsme Hráli Čáru je "mnoho věcí", ale rozhodně není "Pelíšky po slovensku". A těmi mnoha věcmi myslím to, že je velmi široce rozkročený nad řadou silných témat, z nichž většinu sice jakoby rozvine, ale jede epizodicky jen po povrchu a nikam se nedovine (mentálně zaostalý spolužák, šikana, smrt, ...). A hlavní linku, kterou zdobí mistrovští Milan Lasica (který se naštěstí zvládl sám nadabovat do češtiny) a Libuše Šafránková (v roli babičky, která mi nevím proč výrazem připomínala Stellu Zázvorkovou a herecky nejsilnější momenty Heleny Růžičkové - a navíc to s přehledem "dává" i maďarsky, což je vpravdě historický moment:)), scénáristi s režísérem kdo ví proč "přizdobují" nesmyslnými spinpointy a naprostými haluzemi, které se prostě stanou a vůbec nic z nich nevyplyne (ztracenou pistoli nikdo nehledá, ztracené udavačské svazky, které nikdo nehledá, a jejichž přečtení rezultuje v jedinou páně Lasicovu větu, načasování hlavních událostí, ...). Od starého harcovníka jako je Juraj Nvota bych čekal výrazně větší dávku tvůrčí jistoty. Film má své silné momenty, a závěrečná scéna je emocionálně jako něco z vrcholných chvil Smrti Krásných Srnců nebo Tiché Bolesti - nebo závěrečného voiceoveru z Pelíšků. Ale celkově dost trpí slabou dramaturgií, a aby toho nebylo málo, tak i pro českého diváka nepochopitelným dabingem ze slovenštiny, který je až příliš vidět (ano, vidět), aby se to dalo přejít mlčením. Takže je to ve výsledku tak na "čáře" mezi 60 a 70%. Ale za tu sehranou prarodičovskou dvojku se uvolím dát vyšší známku. 70% ()
Trošku mě mrzí, že tenhle film prošel kiny velmi nenápadně a než jsem ho stačil zaregistrovat byl fuč. Mrzí mě to z toho důvodu, že se jedná o skvělý kousek. Příběh, dialogy ani postavy nejsou vůbec vyhrocený, řeklo by se že nejsou filmový, ale v tom právě spočívá kouzlo filmu. Všechno to působí přirozeně a současně nežně, ale uvnitř filmu, v těch záběrech, v těch nenápadných pohledech či gestech (podání ruku, hození klobouku ) se skrývají velké emoce a silný okamžiky. Smekám před práci režiséra s dětskými herci, to je vždy velmi těžká disciplína a pan Nvota je zvládnul na výbornou, dospělí herci rovněž předvedli maximum ze svého talentu a o kameře pana Marka či hudbě pani Čekovské můžu mluvit stejně. Vynikajcí konec, jen podtrhnul velkou geniálnos tohoto malého snímku. Za sebe můžu říct, že tento opomíjený film klidně moh získat nějakýho toho lva, jenže to by jsme museli žít v zemi kde pozerství není norma. ()
Nepochopím, proč se slovenské filmy u nás dabují. Pokaždé to filmu ubere na uvěřitelnosti. Na druhou stranu – Jak jsme hráli čáru je skvělý už z podstaty. Dlouho jsem se nesetkal s tuzemským (popřípadě slovenským filmem), který by vážná témata (zde období komunismu) byla vyprávěna neotřelou formou v očích dítěte. Juraj Nvota našel díru na trhu a udělal to zatraceně dobře. Atmosféra byla skvělá, všechno to bylo krásně upřímné, lidské, byla radost na podobný film koukat a musím říct, že jsem si ho díky tomu moc užil. Skrytá perla v československé kinematografii, která si zaslouží lepší hodnocení než to, jaké tady aktuálně má. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $119,000▐ po ukážke k filmu som si hovoril ani náhodou, to musí byť riadne suchý otras.... ale nakoniec milé retro prekvapenie a herecky dobre zahrané /60%/ ()
„A PŘÍŠTĚ, AŽ BUDEŠ UTÍKAT, TAK SE PORAĎ SE MNOU…“ /// Sázka na vyzkoušený. Obecná škola, Pelíšky, Vyprávěj… retro kusy nejenže táhnou, ale není li scénárista úplnej debil, mají i vo čem vyprávět. Tenhle (snad to měl bejt) hořko-úsměvnej snímek ovšem nepřináší zhola nic novýho a spíš parazituje na dříve uvedenejch. Klukovský hry přebijou ty dospělácký a jediná silná scéna není natočená, ale ozvučená. Inu což, za málo peněz, přiměřeně muziky. 3* z nostalgie. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Chcu založit oddíl komunistický mládeže. 2.) Vzpomínám, jak jsem zasněně hleděl „za kopečky“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Viděno v původním slovensko-česko-maďarsko-německém znění. Krapet zklamání. A nejen kvůli srovnání s početným zástupem podobně tematicky laděných filmů. Pokud kamera zabírá čistě „dětský svět“, tak je vše v pořádku a film baví. Dětští představitelé působí přirozeně, děj kolem nich zajímavě, daří se budit opravdové emoce (především díky zásahům černogardistů). Jakmile se do toho ovšem začne míchat svět dospělých, spadá film do průměru. Přirozeně působí snad jen výborný Lasica (hlavní důvod, proč jsem se na film díval) a Malý (který má podobný typ rolí v malíku), zbytek tvoří spíš karikatury v křeči než opravdové postavy (nejhůř z toho možná překvapivě vycházejí Šafránková s Vetchým). Černobílé a tendenční vidění tehdejší doby je z Rukojemníka cítit bohužel příliš silně a ani retro styl opírající se o dětskou optiku pro to nemůže být omluvou, alespoň z mého pohledu ne. Nenudil jsem se a film byl místy moc fajn, ale kvůli výše zmíněným skutečnostem nemůžu snímku přiklepnout víc než lepší průměr, škoda. ()
Dětská nevinnost a krutost. Někdy se střetnou, někdy bojují bok po boku.. Dají se tomu vytknout dramaturgické přešlapy a s tím související potíže s kompaktností a hloubkou vyprávění, ale na dětskou optiku, co někdy zpětně bere i to hořké se sladkou příchutí, jde svést kdeco. Tu čtvrtou hvězdu v mých očích zajistil „kachyňovský“ konec, kdy se pod patronací pána Lasici vyprofilovalo, jakým požehnáním je mít „starého otca“, který vám něco předá a vyjma klobouku to nejsou hmotné statky.. ()
Abych sledovala s rozkoší další film, který vrcholí rokem 1968 se nestává příliš často. Ale měla jsem to štěstí vidět původní nepředabovanou verzi, takže jazykový spletenec česko-slovensko-maďarský v naprosto autentické podobě. Milan Lasica a Libuše Šafránková jsou okouzlující jak jen dokáží ve svém věku být, o Ondřeji Vetchém také už nepochybuji. Vysloveně jsem se kochala. #finaleplzen ()
Máloktorý film dokáže tak jasne a presvedčivo pomenovať, čo je dôležité. Úcta k predkom. Kamarátstvo bez ohľadu na ideologické východiská (ľudia sa totiž dokážu dnes rozkmotriť napríklad na odlišný názor na Rusko, islam atď.). Pomoc zvieratám. A tiež ľuďom, ktorí zvieratá prirodzene milujú, hoci sú mentálne inde. Potreba chrániť ženy pred agresiou. Prináša aj poznanie, že mnoho ľudí sú arogantní hajzli už od detstva. Nikdy sa nezmenia. Iní si v sebe vplyvom výchovy a vzdelania dokážu nosiť česť a úctu k prírode. Vyhnúť sa podraznému, zištne ambicióznemu konaniu. No a potom je tu tretia kategória, ľudia, čo v sebe nosia ideály, profesne sú nútení k problematickým veciam (udavačstvo, potláčanie slobodného vyjadrenia), no v konkrétnych situáciách sa v nich zmysel pre nekrivácke jednanie obnoví (hoci tým len chránia rodinu). Takýto charakter reprezentuje major v podaní p. Vetchého. Nielen on hral skvostne. Všetci zúčastnení vystihli to, čo im scenár predpisoval. Skvelý príbeh o chlapcovi, okolo ktorého politické udalosti bežia akoby mimochodom, ale predsa. Dokonca tak silne, až sa dostali do názvu filmu a jeho ústredného námetu - snahy o opätovné spojenie emigráciou rozdelenej rodiny. ()
Každý mám právo na ohlédnutí a zpracování svých dějin. Ano, filmů o dobách minulých bylo natočeno mnoho. Ale těch slovenských zase tolik není. Nesrovnávám ani s filmy, ani s předlohou, dokonce ani s předchosími filmy Juraje Nvoty. S komentářem jsem čekala, až uvidím i slovenskou verzi, kterou tímto všem doporučuji. První část příběhu se odvíjí v pomalém tempu, To podstatné přijde až v poslední třetině. Silné okamžiky, které dají smysl prvním dvěma třetinám. Pátou hvězdičku přidávám, protože tak nízké hodnocení si tento film nezaslouží. Ťažké su lúčenia, ťažké su návraty, keď nemáš kam. ()
Jedna veľká príšernosť! Scénaristický a strihový podpriemer, herecky toporné výkony a silne tendenčný dej. K tej jednej, jedinej hviezdičke prispel i fakt, že som to videl s českým postsynchrónom a to už len bol riadny hardcore. Takto to zaraďujem do kategórie EGK - Eine grosse Katastrophe! ()
Po dlhšej dobe vydarený a pozerateľný slovenský film, ale bez chýb nie je. Súhlasím s užívateľom nascendim v v tom, že detské dialógy doslova režú uši. Neviem, čo za idiot ich písal, ale takto sa deti medzi sebou nikdy nebavili. Načo vkladať deťom do úst dospelácke reči? Slovo "mlč" sme ako deti nikdy nepoužili. (Nepoužívam ho ani dnes) Namiesto toho drž hubu, zavri zobák, buď ticho...Ešte lepšie dopadli slová ako "V žiadnom prípade" namiesto hovorového - no určite, zabudni, snívaj ďalej... alebo spojenie "to je pre teba" namiesto jednoduchého - tu máš, na...Takých trápnych slov a spojení je tu pomerne dosť a aj keď sú sami o sebe znesiteľné, z úst detí vyznievajú fakt divne. Inak film sa mi páčil, dobré postavy, malý Labuda by mohol niečo dokázať, zdá sa, že je šikovný. L. Šafránková sa popasovala so slovenčinou a dokonca i maďarčinou a dobrá bola i S. Tobias ako učiteľka. Pekný a dojemný záver s nasadením dedovho klobúka. Pán Lasica už dlho nemal tak dobrú rolu. Všetko, čo mi na filme vadilo nebolo o peniazoch. Čo takto skúšobná projekcia a skúsiť vychytať muchy? 70%. ()
Opravdu nedoporučuji se dívat na verzi v češtině. Nejde to, je to fyzická bolest. Vydržel jsem to asi 30 minut, než jsem to stopnul, a to s pomocí piva a vulgárních nadávek, jinak by to bylo ještě o dost míň. ()
Som trochu sklamaná z tak nízkeho hodnotenia, ktoré si podľa mňa tento film nezaslúži. Zdá sa, že jeho divácky úspech je významne ovplyvnený tým,či bol vzhliadnutý v pôvodnej alebo predabovanej verzii. U mňa v pohode po všetkých stránkach. Detskí herci to utiahli k spokojnosti a vedľa skúsenejších hercov vyzneli prirodzene, tak ako aj samotné dialógy, čo býva najväčší problém v slovenských filmoch v poslednej dobe. Pišťánek po obsahovej stránke poskytol autobiografické zápisky z detských čias, spomienky na vzťahy k vrstovníkom, k starým rodičom, k vlasti a tento príjemný spomienkový obraz prostredníctvim detskej optiky sa podarilo Nvotovi uchovať. Nekomplikovaný dej, priamočiare herecké výkony a "malá životná dráma" podaná humorne aj vážne, bez zbytočností a jednoducho. ()
Tak trochu zbytečný film o ničem ()
Kiny to prošumělo, ale uvedení v televizi bylo hodně fajn. Milan Lasica a Libuše Šafránková v rolích prarodičů perfektní a Ondřej Vetchý taktéž nezklamal. Příjemné retro s pár tragickými momenty, ovšem nekončí se tak fatálně jako třeba Pelíšky nebo Rebelové. O to víc je Čára lepší než oba zmíněné filmy. ()
Vonkoncom nechápem ako mi tento film mohol tak dlho unikať. Pokiaľ máte radi filmy s námetom ako napríklad Báječná léta pod psa (1997) alebo Pelíšky (1999), tak ste na správnej adrese. Aj tu sa rozoberá dospievanie detí v ťažkej dobe socializmu a nazeranie detskými očami na niektoré sociálne problémy v súvislosti s touto ideológiou. Rukojemník dokázal jasne a presvedčivo pomenovať, čo je v živote naozaj dôležité. Podrobnejšie rozobral napríklad úctu k predkom, na ktorú sa žiaľ v dnešnej dobe čoraz častejšie zabúda. Lasica mi tu ale vadil, nemôžem si pomôcť, neznášam ho. Tiež škoda, že sa film predaboval do češtiny, vyznievalo to komicky - osudová chyba, ktorá podľa môjho názoru zapríčinila, že film prešiel kinami v podstate bez povšimnutia. Slabší nadpriemer. 70/100 ()
Další snímek, vypořádávající se s rudou minulosti naší společné republiky. Opět před srpnové týdny a měsíce a opět osobní i rodinné osudy. V tomto případě má ovšem film velmi slušnou úroveň, až na pár trochu laciných míst a také možná přehnané chování některých dětí (banda černogardistov by se spíše hodila do filmu z konce druhé sv. války) se jedná o velmi autentickou podívanou do minulosti. Ukázkové vedení dětských herců je základem kvalit celého snímku a může být inspirací pro mnoho jiných tvůrců. Slovenština, čeština maďarština, skvělá režie i velmi slušné vyprávění Petrova příběhu, jehož dospívání se díky době velmi urychlí a jeho morální priority se stávají silnějšími než u většiny dospělých. ()
Není to žádný zázrak, na který se budu chtít několikrát podívat, ale rozhodně patří k tomu lepšímu, co na dané téma vzniklo. Lasica se Šafránkvou byli výborní. A Libuška velmi pěkně mluvila slovensky. ()
Reklama