Režie:
Quentin TarantinoScénář:
Quentin TarantinoKamera:
Robert RichardsonHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Samuel L. Jackson, Kurt Russell, Jennifer Jason Leigh, Walton Goggins, Demián Bichir, Tim Roth, Michael Madsen, Bruce Dern, James Parks, Dana Gourrier (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Několik let po občanské válce se zasněženými kopci Wyomingu řítí dostavník. Veze se v něm John Ruth (Kurt Russell), lovec lidí, známý také jako „Kat", a Daisy Domergueová (Jennifer Jason Leigh). Jeho čeká odměna, vypsaná na její hlavu, ji soud a oprátka. Po cestě potkají dva muže – majora Marquise Warrena (Samuel L. Jackson), bývalého vojáka, ze kterého se také stal obávaný lovec lidí a Chrise Mannixe (Walton Goggins), jižanského odpadlíka, který o sobě tvrdí, že je novým šerifem ve městě, kam mají všichni namířeno. Když jim silná vichřice zabrání pokračovat v cestě, rozhodnou se hledat útočiště v dřevěnici u Minnie, která je oblíbenou zastávkou dostavníků. Ve dveřích je však nevítá majitelka, ale několik cizinců, kteří se rozhodně netváří přívětivě. Nad horským průsmykem zuří sněhová bouře a osm pocestných začíná tušit, že se do města asi nedostanou... (Forum Film CZ)
(více)Recenze (2 110)
Kecy, kecy, kecy, to je oč kráčí ve valné většině Tarantinových filmů a v Osmi hrozných se jich dočkáme měrou vrchovatou. K tomu si připočtěte tři hodiny na překombinovanou zápletku, na kterou by v pohodě stačila jedna jediná a... světe div se, ono to stejně funguje. Tarantino je magor, který na jedny působí jako rudý hadr na býka a pro druhé je nekriticky přijímanou modlou. Já osobně zůstanu u toho magora, a to i když ho zbožňuju. Podstatou Osmi hrozných, tak jako obvykle, totiž není žádné hlubokomyslné poselství ani morální ponaučení, ale zcela bezbřehá a bohapustá amorální zábava plná násilí, nekonečných, leč vtipně rozvedených, řečí o hovně a v neposlední řadě i lásky k filmovému řemeslu, jakým bezpochyby jsou i všechny ty poctivé westerny, v nichž se tenhle maniak inspiroval a jimž opět vzdává svůj svébytný hold. Já si zkrátka celé ty tři hodiny rochnil jako prase v žitě, protože (nejen) Jackson, Russel, Roth, Madsen... A komu se to nelíbí, ať si strčí černý péro do huby. Sice se to rýmuje jen přibližně, ale zase je to jako od Quentina, no ni? ()
Mne sa na rozdiel iných názorov začiatok páčil, boli tam vtipné dialógy, neprišlo mi to nejak dlhé a po 2/3 filmu som to považoval za film s 5 hviezdami. Záver ma však veľmi neprekvapil a pritom sa z tejto situácie dalo vytĺcť oveľa viac. Ono krv a že skoro každý zomrie, na to sme už u Tarantina dávno zvyknutí, no tu to bolo veľmi kvalitne rozbehnuté aj po detektívnej stránke, ktorá akoby nebola celkom dotiahnutá do konca. Aspoň taký je môj pocit. Hudba zvolená vynikajúco, prostredie chladu takisto, hoci tu nehrá až takú rolu ako u Revenanta, herecky je v popredí jasne S. L. Jackson. ()
Tarantino jiste natocil presne to, co si pral, ale proc k tomu potreboval supersirkouhly format a padesat let stare kamery netusim. Film je trihodinova divadelni hra, ktera tenhle potencial vubec nevyuzila. A i kdyz jsem se celou dobu bavil a pral Tarantinovi, ze i po tolika letech si stale nataci svobodne co sam chce, nemuzu se zbavit dojmu, ze vse uz zvladl lepe. Western a zaverecny masakr v Djangovi, uzavreny prostor a paranoiu v Gaunerech a ukocirovani hromady postav v Panchartech. Nemluve o tom, ze jsem celou dobu videl panaky bez zachvevu nejake reality, z kterych skutecne osoby nevydolovali ani vyborni herci. Cest Dernove vyjimce. At uz bude devaty film jakykoliv, mozna by se nemusel pokouset byt velkolepejsi a osudovejsi a propletenejsi, nez ten predesly. Byt to porad JE nesmirna zabava, ktera si tu pozornost tri hodiny udrzi. ()
Nikoliv nejlepší Tarantino, ovšem je to stále on jak obsahem tak formou. Vše, co na něm my diváci milujeme se nám dostalo přehršel. Od skvělé kamery, přes geniální muziku až po chytře napsané dialogy. Místy pravda utahaná režie se s divákem rozloučí prvním výstřelem, po němž začíná šťavnatý masakr, který uspokojí každého, kdo si libuje v krvi a brutalitě. Třešničkou na dortu je asi historka o velkém černém kokotu, jenž kouřen ze zoufalství. ()
8. film - QUENTINA TARANTINA - Osem hrozných, nie je žiadna veľká filmová udalosť, ako sa sprvoti môže zdať ! Mám dojem, že režisér, ktorý má filmové dejiny v malíčku, tentokrát „stúpil do hovna” , keď má od neho - obidve topánky ? Tarantino - má napozeraných - KVANTUM filmov, veď voľakedy pracoval vo videopožičovni, a je to “filmový plagiátor” ? Nevidím tu absolútne žiadny hlbší význam, o čom film vlastne vypovedá. Všetko sa točí okolo istej ženy - Daisy Domergue. Je to kontroverzný, rasistický, perverzný, surový, úchylný, brutálny, ale najmä - extrémne ukecaný film, že tento „výplach” sledovať, ktorý má takmer - 3 hodiny, je komplikované, film je rozdelený do šiestich kapitol, kde až - 5. a záverečná - posledná, je strhujúca, taká, ktorá na chvíľu pobaví. Feministky si asi prídu na svoje, že podanie hromadných žalôb na Q.T. , bude asi ich prioritou ? Sledovať, ako postavy stále tlčú v jednom kuse túto ženu, je už podľa mňa akosi úplne od veci. Väčšina filmu, t.j - DEJ, sa sústredí na - interiér vo veľkej chate, kde sa stretne niekoľko zvláštnych ľudí (jedincov), medzi ktorými, je aj LOVEC ODMIEN - John Ruth, že mimochodom, všetci majú čosi za ľubom, VONKU sa ani moc neohrejem, lebo jednak, je tam veľká KOSA - (zimisko), alebo vonkajšie zábery - exteriéry - kameramana - Boba Richardsona, vo filmovom páse - širokom 70 mm (myslím, že i na tento formát nakrúcal William Wyler, teda presnejšie povedané, jeho d.p. Robert (Bobby) Surtees, veľkolepý, historický, megalomanský FILM - BEN HUR ?), sú nezvyčajné, či ojedinelé, atypické, lebo takto sa dnes - už málokedy nakrúca. Skrátka, pastva pre oči ! Excelentná a výborná práca kameramana, ktorý patrí medzi absolútnu špičku ! _ Jednoducho, autorský tvorca Tarantino nakrútil film, kde má k dispozícii svojich obľúbených hercov (Kurt Russell, Samuel L. Jackson, či ešte trebárs Michael Madsen), a tí sú doslova ochotní urobiť pre konečnú víziu režiséra čokoľvek, čo sa mu zrovna hodí do karát na stole, že sa mi zdá, akoby sa teraz trochu precenil nad rámec svojich možností. Dá sa to vstrebať na jeden pokus, že film, ako celok - síce drží dobre pohromade, no najzaujímavejšie funguje práve v posledných dvoch kapitolách, čiže divák musí vydržať zhruba dve hodiny, pokiaľ sa film naštartuje do najlepšej roviny. Finále je naprosto nekompromisné, presne tak isto, ako vysvetľujúca pasáž v piatej kapitole, ktorá má neuveriteľnú dynamiku a spád. APROPO : Jeden f. charakter, ktorý väčšinou ani nevidíme, ba ani nepočujeme, je v skutočnosti stále s nami, a to je naprosto fascinujúce a zázračné ! Volá sa : Channing Tatum... ()
Hele, tak já vám to teda řeknu. Od Reservoir Dogs mě ještě žádnej Tarantino nebavil tak moc, jako tenhle. To deklaruji s vědomím všech much, které s sebou Hateful 8 veze. Quentin se vrací po hlavě do špíny a do uzavřených prostor a tam já ho evidentně nejradějc, vždyť kolik napětí udělá vrzavá podlaha a monolog zpoza vousů? Vidět vedle sebe znovu Rotha a Madsena je nostalgická slast, bez ohledu na to, že Madsen je v chalupě nakonec možná 9tým kolem pro smích, ač mě zpočátku jeho postava zajímala ze všech nejvíc. A když už vzpomínáme, tak ještě jednou se slzou v oku - Věc tady totiž nepřipomíná jen Kurt Russell, ale i gore prvky a tuhnoucí atmosféra, ač v trochu jiné barvě (u štětce je Quentin, ne Carpenter). Teda gore prvky mají pořád barvu červenou, to zase jo. Tři hodiny jako fík s tím, že nejvíc se táhne prvních cca 30 minut, jenže třeba jsem si jen zvykal na tempo. Největším šokem je pro mě L. Jackson. V posledních letech jsem nabral dojem, že Jackson je čím dál častěji jen minirolí a klaunskou atrakcí na několik minut. Tentokrát mu předhodili obrovský prostor, zajímavou postavu a já mu to všechno žral. Každý pohyb obočím nahoru, každý pohyb obočím dolu. Jasně, taky bych měl spoustu výhrad... pořád mě třeba nebere, kolik postav se snaží úplně každou svou repliku odříkat tak, jako kdyby zrovna tvořila hláškový kánon nové generace. A jsem asi jeden z mála, kterému Jennifer Leigh nepřipadala jako královna plátna. Jenže s každým dnem od projekce se jedno negativum odmaže a dopis od Lincolna zůstane. Quentin je pořád režisérem pro velké množství lidí a tentokrát mu děkuji, že možná nebyl pro tolik, ale pro ty, které byl, byl víc. Jasně, pokud se povede závěrečná scéna s posledním songem, člověk má tendence odpustit všechno, ale já jsem se v tomhle případě rád nechal oblbnout. Špína. ()
Scénář, námět, zápletka, kamera, hudba na výbornou. Ale ten zatracenej Tarantinův sadismus a snaha ze všeho dělat Kill Billa mi dost vadila, tedy konkrétně nejvíc skřehotání a obličej JJL, způsob zasažení SLJ, konec filmu a všechno to chrlení krve. Naopak fajn byla časová osa a způsob, jakým natočili začátek s dostavníkem (a to jsem čekal, že to bude nejslabší část filmu). Ještě kdyby tomu SLJ šéfoval celou dobu, byl bych asi spokojenější. Celkově tedy velké zklamání. ()
Tarantino je pro mě bůh! Strašne jsem se těšil na jeho další film (sice zase western, který jako žánr moc neberu, ale pomatuji si jak parádně natočil Djanga) Ted tu máme tohle. Kamera naprosto špičková, hudba geniální Morricone styl nejlepší Quattro Passeggeri, to jsem si musel furt pouštět po shlednutí tohoto unikátu. Zasněžená klaustrofobická atmosféra jako ve filmu Thing, do toho jen pár lidí, ale každý měl něco do sebe a jedineční Tarantino dialogy. Jedna skupinka lidí píše, že první půlka filmu je ukecana.. WTF! Jestli jste chtěli bezduchou akci, postav které ani pořádně neznáte zajděte si na nějakej akční western.. tohle je Tarantinovka pro boha.. co jste jako čekali? Tam jde hlavně o dialogy, aby jsme se vžily do děje a seznámily se s postavami. Navíc ty dialogy ani náhodou nejsi nudný, jde o klasickou slovní přestřelku, kde se dráždí jih proti severu, minulost postav.. atd.. druhá půlka nabere krvavý grády, které započnou hned po Warrenovým vyprávění o kouření jeho černého macatého ptáka. Detektivní (jako Deset malých černoušků), gore a se skvělými dialogy, hudbou od Morricena a atmoškou jako v The Thing... ja jsem tenhle film viděl už několikrát a vždycky si ho rád pustim. Naprostá špička, který nemám co vyčíst. ()
Tak už i QT se totálně vystřílel? No jít na to do bijáku, tak bych měla větší problém. Ale jelikož jsem chytrá holka a pustila jsem to v sobotu odpo jako kulisu k ledasčemu, (spánku včetně), tak mě ani nevytočil. Slabé. Reservoir Dogs vyvařenéééé, až běda. ()
Ak by som sa mal na film pozrieť s odstupom, tak poviem, že Russelov nedávny westernový BONE TOMAHAWK je ako celok lepším filmom... Lenže už som si zvykol, že Tarantino v poslednej dobe (AUTO ZABIJAK, NEHANEBNÍ BASTARDI, DIVOKÝ DJANGO) už nerieši súdržnosť svojich filmov, ale sústredí sa na ich jednotlivé časti. A na podobnom princípe funguje aj Osem hrozných. Pár zaujímavých scén, pár žánrových nekorektností (blowjob) a nejaký ten ošumelý zbytok. Ťažko povedať, ako by sa dal takýto druh filmu vylepšiť, možno len skrátiť úvodnú kapitolu... Stále je to Tarantino, ale už sa tu omnoho ťažšie hľadajú nezabudnuteľné prvky ako pri jeho predošlých filmoch. Ide o menej výrazný, ale súdržnejší film, než boli napríklad Bastardi... ()
Tarantino se od komerčnějších projektů (Hanebný pancharti, Nespoutaný Django) vrací zpět ke kořenům a to hned na svůj režijní počátek. Osm hrozných nejvíce z jeho filmů, připomene režijní debut Gauneři (až na výjimky se vše odehrává v jedné místnosti, s minimem akce a maximem dialogů a nechybí Michael Madsen a Tim Roth) s tím rozdílem, že se jedná o western a filmová stopáž je dvojnásobná. A právě díky tomu nemá osm hrozných šanci uspět u řadového publika, protože se ve filmu v 90% opravdu jen mluví, což může u takřka tříhodinnového filmu působit smrtelně. Naštěstí Tarantino ukazuje, že dialogy prostě umí, stejně tak ví, jak vést herce, aby předvedli maximum a i pomocí dialogů dokáže udržet divákovu pozornost od začátku do konce. Pro Tarantinovi obdivovatele tedy jasná volba, pro ty které bavil jen "Django" opět potvrzení toho, že Tarantino není pro ně. K plnému počtu mi chyběla pouze nějaká pamětihodná scéna a úplně mi nesedla Morriconeho hudba, který paradoxně poprvé složil původní hudbu pro Tarantinův film (s výjimkou použití některých hudebních pasáží z jiných filmů). Hrozných osm je jiným filmem, než ukazovali zběsilé, cool trailery, ale film je to opět skvělý. Po další DVD projekci se nakonec možná přehoupne na plný počet, jako to dokázal předešlý Django. ()
Že je "Osm hrozných" rozvleklá a užvaněná nuda si myslí evidentně jen zasloužilé recenzentské soudružky, které byly mimo mísu už dávno předtím, než jejich schopnosti přestaly stačit i na (ne)identifikaci Jima Carreyho. Abych tento film na druhou stranu patřičně ocenil, nepotřebuji přitom pohanět a zkritizovat "Zmrtvýchvstání" nebo "Opravdovou kuráž" ani varovat před "falešnou intelektuálností" jako Aleš Stuchlý. Poslední Tarantinův snímek je zkrátka po všech stránkách skvělá filmařina s chytře vystavěnou zápletkou a stopáží přesně odpovídající tomu, co měl režisér na srdci a nač jsou jeho fanoušci zvyklí, přičemž fanoušky myslím ty, kteří mají rádi CELOU filmografii Q.T., včetně titulů "Reservoir Dogs" nebo "Jackie Brownová", s nimiž lze v "Osmi hrozných" najít řadu styčných bodů. ()
Quentin Tarantino definitvně odhodil veškeré mantinely které ho občas drželi na uzdě a naprosto nekontrolován producenty či studiem si natočil nesnesitelně užvaněnou a pubertální píčovinu, kterou jasně dokázal, že v životě nedospěje.Začátek vypadal opravdu nadějně a i když Morriconeho hudba je děsná a Oscara dostal spíš jen z úcty a respektu k celoživotní práci, poměrně ten jeho nemelodický shit tak nějak seděl k těm Tarantinovým znepokojujícím titulkům.Úvodní sekvence v dostavníku je sranda a výměna dialogů Jackson/Russell mi dávala naději, že mě čeká typická zábava, kterou jsem na tomhle tvůrci vždy očekával a miloval.Buď sem jeden z mála lidí co dospěli, nebo ke třicítce prostě jen ztrácím smysl pro humor a stává se ze mě obyčejný a přepracovaný filmový konzument, obojí může být pravdou.Ale už mi není ani patnáct a ani dvacet, abych musel 3 posraně dlouhé hodiny poslouchat skupinku neskutečně otravných postav, navíc když se z každého vyklube neskutečný debil.Nejvíc mě iritovala Jennifer Jason Leigh a i když mi je jasné, že Kentán určitě chtěl takhle ty postavy udělat, je mi to u prdele protože Daisy Domergueová je prostě nesnesitelná píča a i když už hrajete nějaký charakter, který ma být prostě odporný, může to jít vřele k divákovi a zábavně, jenže Daisy Domergueová je prostě píča a mám pocit, že Jennifer Jason Leigh je píča taky.Další nesnesitelná postava je šerif Mannix, z akcentu Gogginse sem si rval uši a jeho postava mě opět nepřekvapivě šileně iritovala.Poměrně zábavný Kurt Russell se z plátna poroučí až příliš rychle, i když poměrně zábavným způsobem, který zůstane na delší dobu jednou z mála zábavných věcí v novém Tarantinově filmu.Michael Madsen je příšerně odepsanej a nejvíc se musim smát tomu, jak se Tim Roth zoufale snažil v každém svém záběru hrát jako Christoph Waltz a naivně si myslel, že mu to taky přinese Oscara.Ve finále se teda jedná o tříhodinové kecání, ve kterém vás občas pobaví pár těch typických Tarantinovských hlášek a i když se můžete celý filmy zaobírat tím, jak to vlastně je, finální pointa je úplně obyčejná a nestojí za to tří hodinové utrpení.Scéna která mi vzala třetí hvězdičku je vyprávění majora Warrena o tom, jak se nechal jednou takhle v zimě parádně vykouřit od chlupatýho psance.Co to kurva jako má beejt?To mě jako má pobavit, nebo šokovat, nebo co vole?Jen to zničilo jednu z mála dobrých postav a vlastně jediného herce, který opravdu předvádí famózní výkon a jestli měl být někdo nominovaný na Oscara za vedlejší roli ve filmu, měl to být určitě Samuel L. Jackson.Po Djangovi kterého považuju za druhý nejlepší Tarantinův film hned po Pulp Fiction sem čekal určitě víc.Django byl poctou spaghetti westernům, měl akci, švih, dokonalý soundtrack a boží hlášky.Osm hrozných je pocta čemu?Westernům určitě né, neviděl sem western, kde by se jen mluvilo a nic nedělo.Kentáne možná to nevíš, ale umění je třeba Tenkrát na západě, tahle tvoje osobní potřeba vyblít ze sebe všechny sračky na plátno to určitě nebude.I když letošní Oscaři byla jedna velká trapárna, sem rád že se ukázalo, že tímhle brakem Tarantino nemá už ani na tu ušmudlanou sošku a Akademie jeho film doslova ignorovala.Neskutečné zklamání a první Tarantino od roku 2000 na kterém sem nebyl v kině a dokoukával ho na 3x a mám pocit, že už mě v kině na tomhle tvůrci nikdo neuvidí....byls dobrej píčo.45%. () (méně) (více)
(Pokud chcete šetřit čas i oči, přečtěte si raději komentář od uživatele kidda. Ten je přes svou stručnost všeříkající). Tarantino má tu smůlu, že se stal kultovním tvůrcem a přitom ještě neumřel. A ačkoliv obdivu a neustálému poplácávání po zádech úctyhodně dlouho odolával, nakonec (zdá se) přeci jen uvěřil ve vlastního génia. Tato egoistická past na tvůrce není sice ojedinělá (vezměte si, jaké věci v posledních letech natáčejí Trier, nebo Lynch), nicméně u tak nespoutaného (z hlediska snobismu) režiséra jako je Tarantino, to zamrzí dvojnásob. Zlomový moment v Tarantinově tvorbě (a předzvěst jeho sešupu) vidím osobně (a paradoxně) v jednom z jeho nejlepších filmů a to v Hanebných panchartech. Quentin zde začíná mnohem promyšleněji pracovat s tempem filmu, mistrovsky diváka ponořuje do hrátek s napětím a překvapením. Tyto hrátky jsou založeny na „mocenských bojích“ postav, které mají svá ustálená pravidla. Za prvé – jedna z postav má vždy v rukou život postavy druhé a její vědomost/nevědomost (popřípadě jiné motivace) vedou tuto postavu k rozhodnutí, zda druhé postavě její život ponechá, či ne. Za druhé – toto napětí je budováno (téměř výhradně) pomocí dialogů, které kromě inteligentní „houpání“ diváka nabízejí často i neotřelost a vtip. Za třetí – napínavá scéna končí (jak jinak než) krvavým masakrem. U Hanebných panchartů osobně žádný problém nevidím. Ustálení a zklidnění tempa nejspíš patří k tvůrčímu zrání. Navíc „pancharti“ přinášejí jak jednu z mých nejoblíbenějších scén v Tarantinově univerzu (podzemní hospoda), tak jednoho z nejšťavnatějších záporáků poslední dekády. Tak trochu mi ovšem zatrnulo, když jsem v podstatě naprosto totožnou výstavbu filmu zaregistroval i u Nespoutaného Djanga (a ať mi nikdo netvrdí, že dlouhé, sebestředné monology Candyho nepřipomínají podobně zdlouhavé a vyšperkované monology Landy). Krom toho mi začaly vadit i další věci. Kupříkladu prapodivné ponoření se Tarantina do etických vod, kdy každý záporák musí být v jakési sadistické hře na spravedlnost přiveden bez slitování k odplatě. Nu což, říkal jsem si, i mistr tesař se někdy utne. Ale Osm hrozných? Nejen, že zde tvůrce už potřetí opakuje zavedené pracovní postupy, ale dokonce i dříve zábavné věci se stávají nudnými. Dialogy ve své vycizelovanosti ztrácí jakoukoliv energii a přirozenost. Co měla kupříkladu znamenat ta příšerná Jacksonova historka s felací? To by tam rovnou mohl Tarantino dát (po vzoru Pythonů) nějakej ten únos od mimozemšťanů. Co se postav týče, většina z nich působí jako kdyby sem přelezly ze starších Tarantinovek (Roth jako profesor Schultz, Madsen alá Budd (totožné sklonění se nad bezmocnou postavou jako v Kill Billovi), Samuel L. Jackson jako Samuel L. Jackson ve všech Tarantinovkách, etc.). Snad jediným skutečným osvěžením se pro mě nakonec stává (zde hojně kritizovaný) Channing Tatum, který zde jediný působí přirozeně (což bude nejspíš tím, že v Tarantinovce hraje poprvé, tudíž na sebe nebere podobu žádné ze svých předchozích rolí). A krom toho, postavy sráží i poslední, sice zajímavě nakousnutý, ale nakonec absolutně utopený etický rozměr boje dobra a zla, kdy zde na jednu stranu máme démonickou Daisy a na druhou stranu trojlístek Kat/Marquise/Chris. Naznačení vyšší spravedlnosti (skvoucí i nad „sporem“ Sever/Jih) je zde shazováno nesmyslnou brutalitou „klaďasů“. A když už jsme u brutality, už moment otravy byl natolik nechutný, že jakákoliv radost z krvavosti se u mne vytratila přesně ve chvíli, kdy gore orgie začaly. Jen aby bylo jasno, nejsem žádný zapšklý moralista. Dokud krev plní funkci naturalismu, či zábavy (a to se většinou pozná), tak u mě všechno dobrý. Jakmile se ovšem stávají nechutnosti až příliš osobní (ve smyslu perverznosti tvůrce), moje nadšení většinou rychle opadává. Jednoduše a lehce - vše má své hranice. Ale abych jen nekritizoval, některá pomrknutí na fanoušky (apple tabák, výše zmíněný Madsen alá Budd) jsou docela zábavná a Morriconeho hudba je skvělá. Nicméně po parádní první hodince/hodince a půl jsem spíš trpěl, než že bych si to užíval. Pokud bych to tedy měl nějak vztáhnout k prvním několika větám (jen tak pro pořádek a uzavřenost argumentu), Tarantino se začal příliš vyžívat ve vlastních dialozích (ty začaly působit uměle), ve vlastních postavách (které se začaly opakovat) a ve vlastním způsobu vyprávění (napětí už podle mě ani moc nefunguje a to především z hlediska dvou výše uvedených věcí – krkolomných dialogů a postav, se kterými člověk nesroste, protože je až příliš patrné, že jsou to (pouze) typické postavy Tarantinova univerza). A nakonec je tu ten (absolutně nepatřičný) „morální“ rozměr, který asi nejvíce ukazuje Tarantinovo přesvědčení o vlastním tvůrčím „poslání“. PS: Tenhle komentář je možná dlouhý, ale to má několik, docela pádných důvodů. Nezabývá se jedním, ale hned třemi filmy. Navíc jsou to filmy význačného tvůrce, jež má hodně fanoušků (a já se, i přes výše uvedené, považuji stále za jednoho z nich). Tudíž by se dalo říct, že jsou tyto litanie všeho, co mi na Osmi hrozných vadí, určeny ani ne tak druhým, jako spíš mě samotnému. PPS: No, vlastně nevím proč se ospravedlňuji - vždyť ten film má (zatracený) tři hodiny. Pokud jste u něj vydrželi tak dlouho (nebo jestli se na něj chystáte), nějakej stránkovej koment už vás nezabije. () (méně) (více)
Jediná skutečná filmová událost roku 2016. Nejkomornější film zrozený pro co největší plátno je dalším láskyplným Tarantinovým projektem, tentokrát však oproštěn od mainstreamové líbivosti Hanebných panchartů nebo Nespoutaného Djanga. Osm hrozných jsou neskutečně stísněné tři hodiny a krvavá procházka nejen americkými dějinami, ale dějinami žánrů, v níž se mísí vrcholná dialogová ekvilibristika, kongeniálně obsazené postavy (Samuel L. Jackson, Walton Goggins) a hra s divákovým vědomím. Možná nejlepší tarantinovka vůbec, navíc s přesně zvoleným soundtrackem mistra Morriconeho. ()
Quentin Tarantino se vrací v dalším upovídaném opusu, tentokrát méně přívětivě, než měl v posledních letech ve zvyku. Publikum zase jednou rozdělí v debatách o samoúčelnosti, nebo naopak genialitě zvolených postupů, což je v podstatě jen dobře. Na rozdíl od Djanga, kde byly charaktery čitelně rozděleny na ty dobré a ty zlé, jsou zde skutečně všichni „hrozní“ nebo trefněji „nenávistní“ přesně tak, jak říká název. A čím se zdá člověk hodnější, tím hloupějším a zranitelnějším se nakonec ukáže být. ()
Dokonalá one-place show s dokonalejma dialogama, o kterejch je teď v módě říkat, že nejsou tak dokonalý jako za mladýho Tarantina, a dokonce maj k dokonalosti tak daleko, že by k ní ani Tarantinovsky desetimetrovej výstřik krve nedocákl. Podle mě je to nesymsl a ani tři hodiny zadržování moči můj názor nevyvrátí. Film má atmosféru jako kráva a půl filmu drží diváka v naprosto stejný nevědomosti, která sužuje božskýho Samuela, ještě víc božího Kurta a ve finále dokonalýho šerifa Waltona Gogginse. Divák neví nic víc, než tihle tři a v tomhle napěti ho Tarantino hustě drží až do kapitoly 5?, kdy mu poskytne vhled do předešlých událostí. Je fakt, že potom film trošku ztrácí (ale ne na kvalitě, nýbrž na jakymsi faktoru X, kterej film do tý doby odlišoval od ostatních). Já jsem se ohromně bavil a ve finále je nutný si uvědomit, že Tarantino je prostě značka. Dejme tomu značka jako Apple, kterej uživateli neumožňuje třeba změnu schéma, písma nebo přizpůsobení rychlýho přístupu na uzamčený obrazovce, a kdekdo ho kvůli tomu může odsoudit, jenže krása Applu se skrejvá uplně někde jinde, a jestli si chcete číst zprávy comic sansem a na tapetu si nalepit ikonu facebooku, instagramu a budíku, tak si nekupujte Apple, stejně tak jako nevyčítejte Tarantinovi, že natočil moc Tarantinovskej fim. ()
Včera v kině Luna se ukázalo, že jsem asi opravdu Tarantinův fanoušek, protože jsem dostala na prdel (pardon) tři hodiny a ani mi to nepřišlo. Tohle mi zatím mohl dělat maximálně tak Jackson, ale zdá se, že se posouvám dále.. nebo zpátky? Osm hrozných je fantastická předělávka Gaunerů v nových barvách, sice mě Quentin notně vyděsil s Tatumem, ale pak si to u mě zase vyžehlil, takže za mě spokojenost. Chyby? Výhrady? Smazáno jako vždy skvělou hudbou a kdo chce Samuela bít, Jennifer si vždycky najde, takže tak. ()
Jsou různé druhy mučení a Tarantinův poslední western Jak minimalizovat nespravedlnost nebo počet všiváků se na divákovi vyžívá obzvlášť rafinovaným způsobem - když už se vám zdá, že ty nekonečný kydy nedokážete dál poslouchat, přijde nějaký nechutný zvrat, kterým svého trýznitele sebepoškozovačně omluvíte přesto, že máte cestu k útěku otevřenou... Tarantinův skvělý duch nám poněkud vyvanul, jistě, nějaké pozůstatky zašlého umu by se našly, ach ano - parádní hudba, perfektní kamera, bezchybné vedení herců, natěšenost, zvědavost... aha vlastně, to už byly moje emoce, které zůstaly nenaplněny i když outlocit tady, zvlášť ke konci, opět nešéfuje, otázka je, jestli to stačí... Sotva tak na dvě - a to jsem si prožitek nechala řádně uležet. ()
Nesnášim westerny. Od Jacka Londona jsem kdysi přelouskala jen Bílýho tesáka, páč tam byl hlavní hrdina pes, nebo vlk, už ani nevim, páč i tak tam bylo dost toho debilního divokýho západu, že sem to radši zapomněla komplet. Jenže miluju Pulp fiction a tím pádem se dostávám do nelehké situace, kdy nemohu nedat šanci novému Tarantinovi, páč co kdyby to bylo zase tak dobrý. Nebylo. Další variace na Djanga, páč Tarantino stále frčí na svém westernovém tripu. Ten chlap je sice genius, ale on každej genius je taky trochu psychopat, takže geniální hlášky proloženy chladnokrevným násilím, kdy máte pocit, že zejména proto se Tarantino pustil do filmařiny, aby si legálně užil rozprsknutých mozků na milion způsobů a ještě se tím slušně živil . Ale na to už jsme si zvykli a k příběhu to skoro patřilo, nebýt ovšem zabijácké délky, kdy už na vás začíná proudit zápach ztuchlých divadelních opon Višňového sadu. Tím si to u mě Tarantino dost polepil, páč čeho je moc, toho je příliš a když je někdo blázen, nemusí kulivá tomu ještě týrat chudáka diváka. O třetinu kratší a méně divadelní a jsme na slušných čtyři plus, takto ovšem i přes brilantního S.Jacksona uzívaná trojka. ()
Reklama