Obsahy(1)
KUKUŠKA je nový film režiséra svérázných lovů Alexandra Rogožkina. Je září 1944, těsně před ukončením válečného stavu mezi Finskem a Sovětským svazem. Finský "nacista", odstřelovač Veiko, je připoután ke skále, zatímco Ivan, kapitán sovětské armády, je zatčen tajnou policií. Oba, odsouzeni k smrti svou vlastní armádou, na poslední chvíli unikají neblahému osudu a náhodně nalézají útočiště u mladé Laponky Anni. Ta v nich však nevidí vojáky znepřátelených armád, ale především muže. Každý z nich rozumí pouze svému rodnému jazyku: finštině, ruštině a laponštině. V pustině severní tajgy však musí všichni žít pohromadě po několik dní (oficiální text distributora)
(více)Recenze (176)
No, když tak nad tím přemýšlím, z velkým odstupem času, tak vlastně mě film hodně bavil a dost mě chytnul. Perfektní atmosféra, překrásné záběry hor a okolí, ale hlavně úchvatná krajina pro samotáře jak dělaná. Příběh je dostatečně silný a zajímavý. Konfrontace třech odlišných lidí mluvící třemi odlišnými jazyky je více než povedená a určitě osloví širší spektrum diváků, než Rogozhkinovy Svérázy. Největší devizou a pozitivem KUKUSHKY je ale černý humor, kterým doslova překypuje a který mě opravdu velmi vyhovoval. Film se mi moc líbil a i když mi někdy přišel až moc pohádkový velice mě zaujal a hodnotím ho velmi vysoko. ()
Ani hippies ani komunismus neukázali tak výstižně, co že to je to porozumění mezi lidmi. Jistě, lecjaký film už použil pro nějakou vtipnou či romantickou scénu situaci, kdy jeden nerozumí řeči druhého, ale Rogožkin toho nevyužívá pro účely komediální. No, sem tam ano, ale tomu se zkrátka vyhnout nedá a navíc - tady je to občas fakt síla:) Přiblížení se k přírodě i člověka k člověku, nakašlání na ty nablbé politickomocenskoválečné tahanice, to vše úhledně zabaleno do krás ruské či finské přírody. A díky té špetce magie navíc to není až tak jednotvárné co do obsahu, i když samozřejmě víme jak to skončí;) Nebude to nejlepší ruský film, nebude ani určen k xnásobnému omílání, které si třeba s Národním Lovem můžete v klidu dovolit (pokud se vám to ovšem napoprvé líbilo). Rozhodně ale neupadne v zapomnění. 80%. ()
Slyšeli jste už tenhle: „potkali se v jedné chatrči Laponka, Fin a Rus…“? Asi ne, ono se o něm moc nemluví. Ani v něm se moc nemluví. A když se mluví, tak to jako by se mluvilo do větru, neboť jazyková bariéra je nezdolná. Větrem, ale spíše takovým melancholickým, lehce flegmatickým vánkem, se nechává unášet také kamera, kreslící poetické obrázky v duchu (ale bez ducha) nejlepších děl Tarkovského (čili všech). Co si pamatuji, Tarkovského filmy nebyly tak vtipné, měli silnější uspávací účinky a koncentraci symbolů, jež přesahovala rámec intelektuálních možností průměrného diváka. Ve všech ohledech nadprůměrná Kukačka rozšiřuje nepočetnou skupinku dobrých válečných komedií, nad nimiž ční minimálně krásou obrázků a lehkostí, s jakou se dobere milé pointy. 80% Zajímavé komentáře: Gemini, Rex Mundi, gudaulin, dokktor ()
Film co dokáže svou obrazovou poetikou pohladit, příběhem obejmout a dialogy vzbudit úsměv si zaslouží na oplátku plný počet hvězdiček. ()
Kukuška má naprosto skvělý příběh. Namíchala do kopy jednu Laponku, jednoho ruského vojáka a jednoho vojáka pro změnu z Finska. Ti se během druhé světové války musí dohodnout a jelikož je Laponka ve svém obydlí již několik let sama, bude od chlapů něco požadovat. Především sex. Celý film je ale odvyprávěn tak překrásně a upřímně, že se na film budete usmívat od začátku do konce. Závěr pak potvrdí klasickou frázi, že nic není věčné a i jedna kapitola Kukušky bude muset skončit. Viděno na základě Challenge Tour 2015 ()
║Rozpočet $4miliónov║Tržby USA $243,936║Tržby Celosvetovo $474,936║ ()
Obsahově krásně lyrické, poetické, plné jemného a inteligentního humoru i úsporně načrtnutých postav. Ústřední trojúhelník je sehraný velice uvěřitelně a chemie mezi Rusem-Finem-Laponkou funguje na jedničku. Neodmyslitelné lyrizující celky a důraz na přírodu už k ruskému pojetí potažmo k Rogožkinovi patří, podobně jako povinná sauna a skvělý naivka Ville Haapasalo. Malinkatým zádrhelem Kukušky je formální stránka, která je především v závěru dost neutříděná a díky metafyzické scéně lákání duše zpět do těla působí malinko křečovitým dojmem. Stejně tak zasazení závěrečné pointy mi do jinak velmi autentického příběhu úplně nesedělo. Pokud z větší částí působí Kukuška jako nebroušený drahokam, plný syrovosti a nesouvislých dialogů, její vyvrcholení vnáší do hry možná až trochu příliš schematický element. Přesto jsem se skvěle bavil, protože tenhle rozmarný příběh o lidech, válce a přírodě prostě oplývá jemnou poezií, která mě oslovuje. ()
Rokožkinovo oblíbené téma možností komunikace napříč jazykovými bariérami, zasazené do scenérie až lyricky nádherné severské přírody a historických kulis druhé světové války. Zprvu nesouvislý a náhodně vznikající trojúhelník Fina, Rusa a mladé Laponky postupně dostává jasné kontury a spěje osudově ke svému rozbití, vnější kauzální řetězec doléhá i na hrdiny tohoto filmu... Lidé tu mluví, aniž by si slovo rozuměli, a přesto se svým způsobem domluví, pro diváka pak vzniká možnost pousmát se nad absurditami monologů odlišných komunikačních vzorců složených do paradoxně fungujících dialogů, převládá intuitivní potřeba dorozumět se a živočišné propojení na základě nejprimitivnějších lidských potřeb (jídlo, sex, nepřátelství, náklonost...) Hlavní hrdina Veiko (dvorní Rogožkinův herec přesvědčivě lidský Ville Haapasalo) zastižen svým Prométheovským osudem bojuje s ,,nepřízní bohů" a pokouší se vyhnout své predestinaci - leč marně, válka a s ní i v těchto ,,božích" místech úzce propojená smrt si ho v závěru filmu přes jeho veškerou snahu nachází... (jeho smrt zapříčiní opět selhání komunikace) Podobný osud sdílí i druhý mužský hrdina - ruský voják Ivan, který je za ,,zradu" v rámci politických čistek uvnitř Rudé armády odsouzen na smrt a jelikož smrt sám přináší (jeho rukou umírá Veiko), nemůže spočinout čistý... Oba dva muži jsou jako ,,kukaččí" vejce zaneseni do hnízda mladé Laponky, která se i přes omezené zdroje svých zásob obou ujímá, Ivanovi zachrání život a s Veikem se pak citově a sexuálně sblíží, udržujíc si však od obou zdravý, životem v pustině poučený odstup. Navíc velmi silný a efektní závěr, kdy mladá Laponka svými šamanskými ústy v intencích svého narativního světa volá umírající Veikovu duši zpět do světa živých a ona její volání zaslechne... Silný a hluboký film, zobrazující střetnutí tří tak odlišných světů. Takhle se i dnes civilizačně a obsahově míjíme s jinými a hlavně vzdálenými kulturami... ()
Nenáročný, ale sympatický film, který zalahodí oku, pohladí po duši a na divákově tváři vyloudí nejeden úsměv. Tři postavy, každá mluví jiným jazykem (z čehož občas vznikají hezky absurdní "dialogy"), a přesto spolu nějaký čas žijí v podivně krásné, třebaže občas lehce haprující symbióze. Samotný závěr je pak skoro pohádkový... (3,5*, ale klidně bych snesla i delší stopáž) ()
Filmy, kde se hned na začátku přestane pořádně mluvit, to mají vždycky těžké. Tvůrci z toho ale vybruslili až překvapivě obratně a tři postavy, které pořád kecají a přitom si vůbec nerozumí, dokážou vytvořit velmi příjemnou, i když tragikomickou náladu. Škoda, že příběh v tu nejnevhodnější chvíli změní tón vyprávění a během minuty se dostaneme do hypnotické scény á la Sedmá pečeť, což by většině válečně laděných dramat slušelo, ale u Kukušky to nesnesitelně ruší. ()
Pro mě osobně byl tenhle film perličkou, který hned tak neuvidíte a já vám ho vřele doporučuji. Pozorovat tak zvláštní trojici, která se sešla za okolností souvisejících s válkou na velmi zvláštním odlehlém místě, byl skutečně neopakovatelný zážitek. Střídají se tam momenty úsměvné s těmi smutnějšími, ale myšlenka z celého filmu vyplívá zcela jasně. Lidi mějte se rádi, proč se musíte pořád nesmyslně zabíjet, když jde žít přece v pohodě a míru. Scénky týkající se lásky, se saunou nebo jejich dialogy, kdy nerozuměl jeden druhému a každý si mlel to své, byly příjemně zábavné, to bylo od tvůrců bezvadné zpestření jinak poměrně náročného tématu. Tyhle filmy mají zkrátka své kouzlo, na které se hned tak nezapomíná. ()
Rogožkin stvoril so svojimi dvornými hercami Haapasalom a Byčkovom za pomoci nádherných exteriérov ruskej prírody a výborných obrazových kompozícií príjemnú tragikomickú drámu o strete troch protichodných svetov a životných postojov na sklonku druhej svetovej vojny. Film je naozaj na hony vzdialený Rogožkinovým “Osobennostiam”, pôsobí veľmi artovo a jeho jedinou chybou je neúnosne natiahnutá stopáž. Viac takýchto filmov z Ruska ! 8/10 ()
Chytrý a příjemný film, který v záplavě bezduché komerce potěší. Rozhodně jde o něco jiného, než o další Svéráz národního čehokoliv. ()
Ano, chlapi se perou nebo hádaj, Kukuška se jen útrpně podívá, zakroutí hlavou a pokračuje v práci :)). Poselství filmu je stejně silné jako prosté. ()
Černá groteska na absurdní poměry 2. světové války. Finský zběh - vysokoškolsky vzdělaný intelektuál - a nevzdělaný sovětský voják, kterému v rámci stalinských čistek hrozí vojenský tribunál se všemi jeho důsledky, díky vlastní houževnatosti a řadě šťastných náhod uniknou jisté smrti a setkají se v chatrči mladé Laponky, jejíž muž se ztratil ve víru války. Nerozumí si ani slovo, jediné, co je spojuje, je touha po životě. Kvalitní herecké výkony, zejména Villeho Haapasala, který k Rogozhkinovi už tak nějak organicky patří. Zajímavý inteligentní scénář o událostech a místech, které dosud stály mimo pozornost filmařů. Kvalitní režie, jen ten až příliš selankovitý konec kazil výsledný dojem. Celkově za 90 %. ()
Кукушка je pro mě osobně dost netradiční film. Původně jsem se na něj chtěl podívat hlavně z důvodu 3 jazykových "dialogů". Jenže ono to nebylo jen střet jazyků, ale i 3 dost odlišných kultur, národností. Přírodní laponská dívka Anna/Кукушка, která touží po muži; intelektuální finský ostřelovač Veiko, který už má všech těch nesmyslných bojů pokrk a neuznává ideologie (jemu je přisouzen fašismus); a ruský voják Ivan, který naopak vyznává sobě přisouzenou ideologii (komunismus) a je ochoten ji prosadit bojem. Snaha dorozumět se, působí opravdu komicky, ač potom skoro způsobí tragédii. To vyvolávání duše zpět sice působí trochu rozpačitě (zvlášť když to zranění bylo mnohem vážnější než vypadalo), ale člověk to překousne. Ten samotný závěr s těmi...2 novými postavami vyzní sice úsměvně, ale trochu mi tam přebývá. Jsem lehce zklamán, těšil jsem se, že budu moct rozdat plný počet *. Ale ještě si dám někdy repete, třeba zvýším hodnocení ;-). ()
Prvá, takmer nemá polhodinka je ukážkou perfekcionizmu filmovej zručnosti, hlave kamery a réžie, čo by som od režiséra prostorekých 'rybolovov' určite nečakal. Bál som sa, čo sa bude diať potom, no po úvodnom zoznamovaní sa s postavami a ich stretnutí sa začína vojna neznámych slov, ktoré sú pre každého z troch cudzincov veľkým problémom, no zároveň žiadnu bariéru netvoria. Komické situácie, ktoré tak vznikajú sú nanajvýš trefné a spontánne, takmer uveriteľné. Ani by som nečakal, že koniec môže byť tak správne zdramatizovaný. 85%. ()
Alexandr Rogožkin je u nás znám především coby tvůrce crazy komedií "Svéráz národního lovu" a "Svérázný rybolov". V "Kukačce" zvolil jinou cestu. Cestu vážnější, poetičtější, lyryčtější. Jak se spolu mohou dorozumět laponka Anni, čistě a jen přírodně smýšlející žena, Ruský voják Ivan omámený stalinistickou propagandou a Finský voják Veiko, který nenávidí válku a boj je to poslední co chce? Nijak a o tom to je. Navíc v nádherné přírodě letní sibiřské tajgy za podpory trojice vynikajících a přesvědčivých herců. Minimálně díky Sašovi Rogožkinovi má Ruský film budoucnost. 85%. ()
Kukuška je skvelá čierna komédia a zároveň veľmi dobrá vojnová dráma. Znie to možno čudne, ale málokedy sa podarí takto namiešať humor aj absurditu s vojnovou realitou. Smejete sa na dialógoch medzi postavami, ktoré si navzájom nerozumejú, ale často hovoria o tom istom - a často nie. V rovnakej chvíli cítite chladnú atmosféru vojny a riziko vyplývajúce z nedorozumení, aké daná situácia prináša. Taktiež môžete študovať troch ľudí a ich vlastné spôsoby vyrovnávania sa s vojnou. Veikkov zápas o prežitie, Annin každodenný stereotyp aj Pšoltiho búrlivé správanie sú úplne sympatické a ľudské. Výborne som sa bavila a zároveň som sa každú chvíľu obávala konfliktu medzi horúcou hlavou Pšoltim a príliš ukecaným Veikkom. A na záver nemôžem nespomenúť čistú erotiku, ktorá prúdi koexistenciou postáv ako rieka, láka aj unáša ich. V ich situácii išlo viac o potrebu, ale cítila som sa ako pri sledovaní ľahko erotickej love story. No a záver...ten je sladkou čerešničkou na torte. Kukušku veľmi odporúčam! ()
* * * * 1/2. Kukuška je tragikomický příběh o tom, jak si lidé nerozumí a jak si při tom rozumět potřebují. Rus, fin a laponka v tomto filmu se navzájem nikdy zcela nepochopí. Nesrozumitelnou jim zůstává nejen řeč, ale rovněž usilí a cíle druhých. Jejich nedorozumění je více než komické. Je rovněž také dojemné. "Bolševik", "fašista - intelektuál" a "přírodní žena" se střetávají, aby si navzájem pomohli, protože nemají na výběr. - Sveráz národního lovu jsem považovala za netradiční komedii a rozhodně ji nezatracuji. Tímto filmem však Alexandr Rogožkin ukázal, že má na víc. ()
Reklama