Režie:
Ladislav SmoljakObsahy(1)
To, co se stalo s Cimrmanovou hrou Němý Bobeš, je výsledkem střetnutí dvou myšlenkových živlů: nezkrotného tvořivého pudu umělcova se stejně nezkrotným pudem malého českého samozásobitele. Zatím co na jedné straně vidíme obdivuhodné úsilí poznat a ztvárnit svět a dobrat se podstaty lidského konání, na druhé straně setkáváme se jen s přízemní snahou nasušit na zimu pár hub. V případě Němého Bobše ten malý, zapšklý svět Josefa Padevěta bohužel vítězí (oficiální text distributora)
(více)Recenze (169)
konfrontace mezi Fiedlerovými a domácími verzemi dostává hru do dimenze kde jen stačí vytvořit divadelní flashback a diváci se dostanou do tranzu. Další část vynikající tvorby DJC. ()
-„Ten chlapec je němý, vychovaly ho srny“ -„Inu, vysoká…“ Atypicky pojatá hra, která je zároveň dokumentací vlastní rekonstrukce. Struktura jejího vyprávění není nepodobná 21 gramům a podobným kouskům, roztomilé jsou mnohé flashbacky typu „maminka mi vždycky říkala…“ zatáhnutí opony, roztáhnutí opony - na jevišti stojí jiná postava, pravděpodobně maminka dotyčného, která pronese jedinou větu – zatáhnutí opony, roztáhnutí opony – původní scéna pokračuje tam, kde skončila. Zcela chybí úvodní přednáška, tou je v podstatě prostoupena celá hra. Potěší citace údajné dobové kritiky Jana Nerudy, potěší množství nezapomenutelných scének, např. z filmu Nejasná sezóna dobře známá se starým papouškem („A je po ptákách“). Němý Bobeš, stejně jako ostatní hry Cimrmanů, úmyslně připomíná amatérský počin a vlastně jím je a je to tak dobře. Takhle se sice můžeme domnívat, že verze profesora Fiedlera z Vídně byla nakonec přeci jen věrnější předloze, ale byla i vtipnější? Těžko. „Což je pár kilometrů – přesněji dva“ 80% ()
Genialita pánů Svěráka a Smoljaka, potažmo pak zneuznaného Járy Cimrmana prostě nezná mezí. Snad vše, co vyšlo z jejich per, se stalo obrovským hitem. Pravdou sice je, že Němý Bobeš není to jejich úplně nejšpičkovější dílo, avšak co by za to jiní autoři dali, napsat takový skvost. Bravo pánové. ()
"Je na Malinách!" "Přiznej se Mikovče, že tys ji zabil?" "Je na malinách!" Cesta pana Faráře, doktora a Bobeše, zrestaurována z první stránky a ze slov základ státu a šestnácterák.Nejgeniálnější na celé hře je, mimo už samotného nápadu semináře a hry najednou, neustálé srovnávání naší verze s verzí dr. Fiedlera. "Kde máš Haničku?Brekekeke" ()
Velmi zajímavý projev evoluce uvnitř Divadla Járy Cimrmana. Originální experiment autorského dua Zdeněk Svěrák a Ladislav Smoljak, v němž si poplatni tradici svého divadla malé formy tentokráte dovolili porušit obvyklou strukturu své hry a zaběhlé schéma ,,seminář - hra" propletli do fascinujícího pásma fiktivně rekonstruovaného Cimrmanova dramatu. Jako stěžejní bod pak vypíchli právě fenomén vědecké rekonstrukce (sofistikovaně usazené mezi rivalitou Prahy a Vídně), jejíž parodie je nosným motivem celého kusu. Vrcholů tu pak divák může najít několik (kupříkladu až filmově působící flashbacky s trojnásobným či dokonce čtyřnásobným retrospektivním vnořením, v divadelních poměrech ovšem jen zaručeným zdrojem humoru), já volím profesorem Fiedlerem vypuštěné pasáže obchodního cestujícího Jeřábka plné dráždivě nevyřčeného (,,...prostě bezbarvé nicneříkající tlachání upovídaného strýce...no prostě nuda, nuda, šeď, šeď ...") a především pastiš údajné dobové kritiky Jana Nerudy...práce s jazykem a jazykový cit autorského dua S+S je až neuvěřitelná... ,,Polka jede, Polka jede..." Unikátní je též vrstva nonverbální komunikace, díky níž je celý projekt o domnělém českém velikánu tak působivý - mimo odstínů a tónů hlasů, proxemiky atd. především obsazení jednotlivých rolí a cílená práce s typologií jednotlivých (ne)herců - třeba právě popisy výše zmíněných nepojmenovaných Jeřábkových sexuálních orgií čte Petr Brukner, jehož hlas je až dětsky nevinný a celkově působí plaše a nesměle, tahle inkongruence je pak přesně tím správným okořeněním již tak dokonalého díla... ()
Tahle hra je pojata krapet odlisne. Pri seminari jednak prednasejici vzdy vyleze na jeviste sam, misto aby tam vsichni sedeli a navic to neni rozdeleny pulka seminar, pulka hra. Seminar se krome par odbocek totiz tyka ciste tyhle hry, takze si vzdy kousek poslechnem, pak se prehraje nejaka scenka a tak porad dokola az se nakonec slozi celej pribeh. Navic je tu jeste srovnavani s jinou verzi hry a skoky v case. Z hercu mi tentokrat nesed Borivoj Penc, takovej divnej dedek. Jinak ostatni jsou perfektni, tentokrat to hodne rozjizdi Smoljak a samozrejme Sverak. A Rumlena taky spatnej neni. Jeste stoji za zminku Hrabeta, kterej vzdy na chvily vyleze na podium a hodi nakou brutalni hlasku pri seminari. Neprislo mi to nejak slabsi, nez ostatni hry, jak tu par lidi tvrdi, takze opet 5*. ()
"Cos to udělal, Pepiku?" To bylo tak. Cimrmanologové se rozhodli, že na základě dochovaných několika stránek textu a několika pomocných slov zrekonstruují cimrmanovu hru Němý Bobeš, stvořenou podle příběhu agentky britské Inteligentní služby Kuncové. Profesor Fiedler tentokrát v rychlosti rekonstrukce naše krajany předběhl, ale jeho verze není dostatečně vědecky podložena. Zejména mi trošku vadilo, že v hlavní roli vystupují Hurych a synové, parní mlýny, naše značka - vaše značka a všechno to vyřizuje Štruncová. V rámci objektivity jsem samozřejmě viděl obě verze, ale ještě se vydám do Vídně, abych Fiedlerovu verzi Der stumme Bobesch neodsoudil dříve, než ji uvidím v originální rakouštině. Zatím věřím tomu, že Bobeš se nestal předsedou vlády, nýbrž synem barona, jemuž pameťové buňky unikly do pohlavních orgánů. A asi netřeba dodávat, že mě rekonstrukce Bobešova života dost bavila v divadle, na gramofonové desce, na cédéčku i na obrazovce. ()
Silnější Cimrmanovka, která má opět (i díky dávkování) stejně vyrovnaný seminář jako hru. I proto patří mezi ty lepší. Možná i mezi ty nejlepší. ()
Na téhle hře zbožňuji především výsměch retrospektivám a flashbackům, který je proveden naprosto vykřikózně a drahoušsky. Maminka vždycky říkala... ()
Od téhle hry jsem čekal o něco více. Nevím, asi to měla být přednost to retrospektivní vyprávění, prolínání semináře a hry neustále za sebou, ale mě to mírně rušilo. Samozřejmě nadprůměrná zábava jako vždy, ale na plný počet to není. ()
Tohle bylo moje první setkání s divadelní hrou a musím teda říct, že sem trošku byla zklamaná. Mnohé vsuvky a "okecávky" pro mě byly spíše rušivým elementem a navíc moc dlouhé - u ostatních her mi semináře tak nevadily. Ale tak nebo tak, pobavila sem se, účel to splnilo a přišla sem na chuť onomu absurdnímu humoru, o kterém sem si myslela, že snad ani není. A kdyby sjte mi něco chtěli, sem tam dole s Wassermannem, páč maliny mi už lezou krkem! :) ()
"Chtěl bych touto cestou poděkovat vedoucímu filmového archivu Praha Žižkov panu Kučerovi za to, že nám umožnil shlédnout krátký film Tatranský národní park, část druhá, Srny a kamzíci." aneb formálně nejambicioznéjší kus ŽDJC s božským uštěpačným střetem našeho pražského týmu a naivního řešení vídeňského profesora Fiedlera. "Kdepak náš Walter! To je pašák!" ()
Tahle Cimrmanovka pro mne sice nepředstavuje nepřetržitý záchvat smíchu, ovšem jedna scéna je geniální (Cos to udělal, Pepiku?! - Hoďte na něj deku, nebo ho zabiju! :-))))))))))))))). 85%. ()
Výborná hra, kterou podtrhují dokonalé retrospektivy! Prostě u Cimrmanů se mi ještě nestalo, abych se kvalitně nepobavil. Tleskám Vám, pane Smojlaku a Svěráku, že jste to opět dokázali a dali jste lidem další skvělou hru, z které je asi nejvíce lidových hlášek ("A je po ptákách, Hoďte přes něj deku, nebo ho zabiju..) ()
"Cos to udělal, Pepíku?" - "Hoďte na něj deku, nebo ho zabiju!" ()
"Říká se, že doušek vína dodá herci jistoty. Nevím. Pan Živný nebyl schopen udržeti své potácení v mezích jeviště a co chvíli nám zmizel v kulisách. Jeho „Kuš!“, kterým se obracel do nápovědní budky, ostane v mé paměti provždycky. " Bořivoj Penc zde prožije svou hvězdou chvilku při referátu. Pokud jde o obsah představení tentokráte probíhá analýza hry Němý Bobeš, takže se nějakého uceleného děje divák nedočká. 80% ()
Nemám výhrad. Hra sice nepřetýká hláškami, jako Dobytí severního pólu, ale pořád se jedná o skvělé představení. Nemohu neobdivovat to, jak si Divadlo Járy Cimrmana drží úroveň. Oproti stupidním nováckým estrádám je Němý Bobeš veledílem. ()
Opět zasloužené nejvyšší hodnocení, zde hlavně za osvěžující novinku v podobě spojení hry se seminářem, která dává prostor ke spoustě podařených vtípků. Vedle několika hlášek a plachého Bobeše jsou nezapomenutelná také srovnání scén této hry se scénami dr. Fiedlera, který Němého Bobeše naprosto špatně interpretoval a s rekonstrukcí se příliš nenamáhal :) ()
Prostě Jára Cimrman..geniální dílo, které nikdo jiný na světě nemá ()
Génius schovaný ve Zdeňku Svěrákovi a Ladislavu Smoljakovi (tím nechci ostatní členy souboru nijak shazovat, ale tito dva mistři jsou přeci jen nejzasloužilejší cimrmanologové) se nejvíce projevuje právě při představeních DJC, protože u Cimrmana je dovoleno vše! Každý seminář a každá hra jsou jedním slovem GENIÁLNÍ! Neexistovalo, neexistuje a ani nebude existovat lepšího, vtipnějšího a inteligentnějšího humoru! ()
Reklama