Režie:
Karel KachyňaKamera:
Jan ČuříkHudba:
Luboš FišerHrají:
Žaneta Fuchsová, Věra Galatíková, Vlastimil Brodský, Naďa Konvalinková, Nina Divíšková, Peter Debnár, Jaroslav Heyduk, Karel Heřmánek, Pavel Zedníček (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Je večer, malé dítě leží v postýlce. Pohádka jako korálky na stříbrné nitce: pasáček vedl ovečky přes úzký můstek, a tak mohly jít jen jedna za druhou. První ovečka, druhá, třetí, čtvrtá… Ovečky vstoupí do snu holčičky, která má domov tady – v nemocnici. Hana (Ž. Fuchsová) je dítě s těžkou srdeční vadou. V nemocnici je častěji, než v dětském domově. Doma je v nemocničním pokoji, u „dědka“ primáře (V. Brodský), u sester, a pocity pohody prožívá především s uklízečkou Anežkou (V. Galatíková). K té má malá Hanka nejblíž. Ten příběh se jmenuje jako pohádka: Počítání oveček. Nechce vyloudit slzy dojetí. Pokud přijdou, měly by vycházet z poznání, že obyčejné lidské srdce je největší silou proti bolesti. (Česká televize)
(více)Recenze (102)
Film na který nedám dopustit Karel Kachyňa uměl vyprávět tyto malé příběhy jako nikdo jiný a Žaneta Fuchsová byla skutečně talent, nemohu dát méně než 5* ()
Jeden z nemocničních filmů pana Kachyni, tentokrát (nebo spíš tehdy) o děvčátku sirotčátku s těžkou srdeční vadou, které tráví svoje dětství v ne zrovna veselém prostředí. Každodenní život a všední příhody jsou vystihnuty přesvědčivě, a mohli byste snad tvrdit, že by se to vlastně celé nemohlo stát? Já tedy ne, a navíc tu všichni ve větších rolích hrají tak nějak hezky smutně. Na pana Brodského a hlavně paní Galatíkovou se dá jen těžko zapomenout. Přesto mi těch ani ne osmdesát minut přišlo poněkud dlouhých a nevidím důvod, proč se na Počítání Oveček ještě někdy dívat. Drobné plus za to, že mi to skutečně nepřišlo jako citově vydírající a prvoplánovité jako třeba o pár let starší (a "ideově uvědomělejší") Indiáni Z Větrova. 70% ()
Smutná radost. ()
Vydarená, dojemná, hrejivá a ľudská melodráma s perfektným kastingom. Tomu strašne veľa dávajú hlavne Věra Galatíková, malá pôvabná Žaneta Fuchsová a veľký Vlastimil Brodský. Dosť mi to pripomenulo o tri roky mladšiu televíznu adopčnú inscenáciu o dievčatku Cizí holka, náhodou tiež s Galatíkovou. Dojemný koniec, nejaký ten humor a plno silných scén, ktoré sa na nič nehrajú, ale ich sila je práve v (zdanlivej) obyčajnosti/triviálnosti. ()
Hořkosladký balzám na duši s jako obvykle krásnou hudbou Luboše Fišera. ()
Přesně vyvážený film na pomezí dojemného nemocničního dramatu a hřejivě úsměvné podívané. Žanetu Fuchsovou v hlavní roli si nejde nezamilovat, Věře Galatíkové a Vlastimilu Brodskému byla více než důstojnou spoluhráčkou. Velkým plusem je i zbytek obsazení a Fišerova krásná hudba. ()
Počítání oveček jsem viděla už mockrát. S odstupem času a po zhlédnutí řady současných počinů musím opět velmi ocenit Kachyňovu poetiku. Zdánlivě obyčejný příběh má v sobě velký kus člověčiny. ()
Příběh o nemocném děvčátku, kterému rodinu nahrazuje nemocniční prsonál (hezký překlep, to nechám:-))), mě kdysi dojímal a líbil se mi. Mám však poněkud obavy, že dnes už bych toho rozmazlovaného spratečka nevydýchala, tak raději film ponechám v sekci příjemných, byť srdcebolných vzpomínek. 75% ()
Obyčejní lidé s neobyčejným smutkem ()
Tohle dokázal pan Kachyňa jako málokdo jiný. Ono balancování na hraně sentimentu, aniž se člověk bojí, že by mohl přepadnout přes hranu. Výtečná malá Žaneta Fuchsová. ()
Ale no tak samozřejmě, že je to prvoplánový doják. "Film vypočítaný na city" a já nevím, co všechno ještě... Ano, ano. A o tom přece filmy jsou! Probudit v nás city. Nebo alespoň nějaké pocity. Což se tomuhle smutnému snímku určitě podařilo. ()
Rok ´81 je pro mistra Kachyňu rokem nemocničním. Naštěstí se nejednalo o jeho zdraví, nýbrž o prostředí, v němž natočil dva vynikající filmy. Po překrásném vyprávění o panu Prepslovi, které vyobrazuje vnímaní špitálu očima protřelého světoběžníka, tu máme obraz vnímání dětského. Jedna věc oba tyto pohledy spojuje, touha po svobodě. Dětský svět pana Kachyni je vždy velmi kvalitní. Stejně obsazeních hlavních protagonistů. Dvojice Fuchsová - Galatíková a jejich vyvíjející se vztah, je určitě základem kvalitního herectví, které potvrzuje Brodského lidský primář i přísná a nekompromisní Divíšková v roli vrchní sestry. Jemný film s otevřeným koncem, nesoucí jednoznačné stopy po mistrově rukopisu. Bohužel se to nedá říci o Fišerovi, jehož hudbu jsem v tomto snímku prostě neslyšel. ()
Když si chcete dát hluboce lidský film s tak trochu otravně upovídanou holčičkou v hlavní roli, je tohle správná volba. Mistr přes tematiku lidských emocí a prožitků Kachyňa se opět vyznamenal v dojímavém příběhu z nemocničního prostředí o malé holce z dětského domova trpící těžkou srdeční vadou. Seznámíme se s hodným panem primářem, věčně opilým správcem a hlavně s laskavou paní uklízečkou, která by ráda získala holku do vlastní péče. Těžko říct, co u mě zabránilo zvýšit hodnocení. Asi příval slzopudných až depresivních scén, které přece jen převažovaly nad autentickým pojetím. Přesto se však jedná o velice řemeslně zručně natočený televizní film, a takové jsou čím dál vzácnější. 60% ()
Opakované zhliadnutie tohto televízneho prekvapenia spred tridsiatich rokov mi prinieslo pôvodný zážitok s potvrdením toho, že Karel Kachyňa bol na detské a poetické filmy majster. Jeho citlivé balansovanie na hrane melodramatickosti bude vo mne stále vzbudzovať obdiv, ktorý má predobraz v starých Chaplinových filmoch. Výkony Žanety Fuchsovej, Věry Galatíkovej i Vlastimila Brodského sú zárukou, že film je pozerateľný aj v súčasnosti, najlepšie v predvianočnom období. Prekvapilo ma, že väčšina dospelých hercov sa správala hlúpo a neprirodzene. Už nezistím, či na pokyn alebo spontánne. ()
Docela povedený film. Smutný, dojemný a Karel Kachyňa nikdy nedělá ze svých diváků blbce, přestože jsou tyto sklony v žánru filmů pro děti velice časté. ()
Jímavý příběh o hledání domova a jedné z nejsilnějších podob lásky je dílem, které hladí i škrábe zároveň. Díky Kachyňovi je v něm ale přesně tolik citu a moudrosti, aby příběh malé Hanky nebyl "pouhou" emotivní hříčkou, ale lidsky prostou, upřímnou zpovědí dítěte, jehož jediným domovem je nemocnice. Svět, který je někde venku, ve městě, tam, kam se vracejí ostatní děti, je hradbou, jíž časem pomocí Anežky dobude i Hanka. Vytrvat a být vytrvalý, to je hlavní poselství tohoto neobyčejně zdařilého filmu, jemuž vévodí herecké výkony Žanety Fuchsové, Věry Galatíkové a Vlastimila Brodského. ()
Na mě moc smutný film. Bez kapesníku v ruce si ho nelajznu pustit. ()
Súčasného diváka to už nemôže nadchnúť. Kachyňova sentimentalita nie je môj štýl, navyše s prídavkom dieťaťa v nemocnici. ()
Na první pohled slzopudné (vážně nemocná malá holčička, prostředí nemocnice) ale ve výsledku citlivé i úsměvné drama, které je kvalitní nejen na poměry TV produkce. Výborní herci a citlivá režie, jsou hlavními klady tohoto nenápadného snímku. ()
Film byl nyni reprizovan na novem televiznim kanalu pro pametniky CT 3. ()
Reklama