Režie:
Emily AtefScénář:
Emily AtefKamera:
Thomas W. KiennastHrají:
Marie Bäumer, Birgit Minichmayr, Charly Hübner, Robert Gwisdek, Denis Lavant, Yann Grouhel, Christopher Buchholz, Vicky Krieps, Jean-Louis Coullo'ch (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Pro generace diváků je Romy Schneider naplněním romantického snu – noblesní císařovnou Sissi. Do francouzského letoviska Quiberon přijíždí ale jako zlomená žena, herečka na soumraku kariéry, matka, která se marně snaží navázat vztah k vlastnímu dítěti, osobnost výrazně rozkolísaná sklony k alkoholismu a depresím. V melancholických kulisách přímořského střediska má podstoupit pomyslné vzkříšení, jehož součástí je vedle ozdravných procedur i rozsáhlé interview, které přijíždí udělat novinář německého deníku Stern Michael Jürgs a zdokumentovat fotograf Robert Lebeck, Romyina dávná známost. Film Emily Atef je hluboce působivým a dojemným portrétem výrazné osobnosti. (Film Europe)
(více)Recenze (42)
Filmy jsou občas zatraceně magické záležitosti. Romy Schneider sice již není mezi námi, ale němečtí tvůrci i tak natočili krásnou dialogovku s Romy Schneider, díky které se můžeme dostat do její hlavy a trošku taky tušit, jak těžký život měla. Což ostatně řeknou i fakta na wikipedii, ale vidět to přeci jen "na živo" a s úžasnou herečkou Marií Bäumer, to se Vám prostě každý den nepoštěstí. ()
Nádherný film, který nemá problém ukázat duši a emoce velké herecké hvězdy jedné dékady. Hodně intezivní prožitek, když se přes plátno prakticky inimně sbližujete s někým jako je Romy. Z výkonu Marie Bäumer jsem naprosto uchvácen, takovýhle herecký nastudování žijící postavy předvést americká herečka, jde rovnou do nominace na zlatoplešku. ()
I když o echt tragických posledních letech Romy Schneider nevíte (jako já) před projekcí ale lautr nic, tak režisérce Emily Atef se daří svébytnou posmutnělou emotivní sychravou náladou, kde se střídají letargická deprese se záchvěvy činorodosti, a atmosférou neodvratného blížícího se konce, je nebývale podmanivě navodit. Což je počin ještě o to více fascinující, že se jí to daří na omezené ploše několika mála hotelých prostor, a to aniž by jakoukoli z těch tragických událostí ztvárnila či byť jen mezi řečí zmínila. ()
Už to bude pomalu 10 let od životopisu Romy Torstena C. Fischera, ve kterém hlavní roli ztvárnila Jessica Schwarz. Dnes máme jako Romy Marii Bäumer v intimní epizodě ze sklonku jejího života. Předchozí životopisný film se zaměřil na 60. léta, tentokrát jde o zachycení atmosféry na začátku 80. let. Nikdo doposud neměl odvahu na ten německo-rakouský zázrak z 50. let, ani na francouzská 70. léta, což jsou mnohem tradičnější vrcholy kariéry fenoménu Schneider. Ale budiž, soudobý trend životopisů se vyhýbá velkým časovým úsekům jak jen může, móda velí prožít s hvězdou jen pár dní, týden už je přeci jenom příliš dlouhá doba. Takže 3 Tage in Quiberon vypráví spíše o médiích a vztazích mezi hvězdným objektem (v tomto případě Romy v době před La passante du Sans-Souci), lidmi ze soukromí (v tomto případě její přítelkyně z dětství Hildy Fritsch), novináři (Michael Jürgs zde získal nesmrtelný portrét) a fotografy (dávný přítel Romy Robert Lebeck). Komorní drama se škálou emocí v uzavřeném prostoru, to je přeci oblíbený formát. Tak proč ty emoce nefungují? Portrét zralé Romy je naprosto v pořádku, arogance vůči generaci Sissi je směšná a neznalost kariéry její matky Magdy Schneider spíše trapná než co jiného. Ale dnešní trend miluje vyprávění ve zkratce bez složitých úvah, příliš mnoho dat, informací a názorů by mohlo uškodit. A proto je výsledný film tak úspěšný, festivaly tleskají a někdo by mohl být nadšen i z té černobílé estetiky. #DasFilmFest ()
Velice citlivě natočená psychologická sonda do duše geniální herečky, která (jako málokdo a kdoví, jestli vůbec někdo) unáší vnitřní svár mezi svou skutečnou osobností a tím, jak vypadá a chce vypadat pro okolní svět. Film mi připadá natolik přesvědčivý, že si skoro myslím, že zcela se s takovými stavy a situacemi úplně vyrovnat prostě nedá. ()
Životopisný film sa dá nakrútiť mnohými spôsobmi a výňatok z určitého dôležitého životného obdobia podľa mňa funguje lepšie, ako súhrn celého života a preskakovanie zo scény na scénu po dlhých rokoch. O Romy Schneider v podstate vedia fimoví fanúšikovia a fanúšikovia bulváru staršieho veku všetko a tento film im aj to, čo sa o herečke rozprávalo, potvrdí. Atef ale necháva každej zo štyroch hlavných postáv dostatok priestoru aj na to, aby sme pochopili aj zmýšľanie ľudí, ktorí sú dôležití viac menej iba preto, lebo sa točia okolo hviezdy. Pričom nemusí ísť nutne o kritiku, dôležitá je aj otázka, kým by bola Romy bez nich. Prirovnanie k slnečnej sústave by nebolo od veci, osobne by som do svojho filmu o nejakej veľkej hviezde nejakú podobnú metaforu namontoval. ()
Z môjho pohľadu zaujímavý a užitočný film o krátkom výseku života Romy Schneider. Hlavná úloha dobre zahraná, o ostatných sa to už s istotou nedalo konštatovať. Aj keď Romy Schneider patrí k mojim obľúbeným herečkám, film Sissy som nevidel a ani mi to nie je ľúto. Napriek tomu, že ide v podstate o dialógový film dobre sa mi naň pozeralo. Bohužiaľ iba 2/3 celkového času, pretože v poslednej tretine už došlo k recyklovaniu predošlého a poklesu môjho záujmu o dianie na obrazovke. ()
Z bohatej filmovej kariéry Romy Schneider sa v tejto filmovej dráme toho veľa nedozvieme, teda až na niekoľko zmienok o jej najslávnejšej úlohe Sissi. Emily Atef neponúka klasický životopisný film, vyberá si krátku epizódku zo života asi najslávnejšej európskej herečky svojej doby, necháva vo svojom filme nahliadnuť do duše prostredníctvom jej posledného poskytnutého a veľmi otvoreného rozhovoru... Fascinujúca výpoveď slávnej ženy, plná emócií, silných, depresívnych i dojímavých momentov, otvárajúca tému veľkej slávy v showbiznise v kontraste s často trpkým súkromným životom. (Pozor, spoiler! V závere si Romy celkom získala môj obdiv, ako sa dobrovoľne dokázala vzdať ďalšej kariéry a nájsť svoje šťastie v novom mužovi svojho života a láske k deťom, o to viac ma zarazilo, keď som si dodatočne prečítal, že len krátku dobu po tom pod vplyvom stále zhoršujúceho sa zdravotného stavu vydýchla naposledy. Koniec spoileru.) Marie Bäumer podala vynikajúci herecký výkon a čiernobiely vizuál snímky je rovnako neskutočne pôsobivý. Veľké skúsenosti režisérky s divadelnou a televíznou tvorbou je vo filme vo výsledku v komornom ladení cítiť, ale 3 dni v Quiberone rozhodne zapôsobia aj na veľkom plátne. Osobne nemám žiadne výhrady, hoci v druhej polovici sa stopáž trochu nadmerne tiahla. Nesúdim, ale tlieskam! (90%) [Kino Úsmev, Košice - Be2Can] ()
Marie Bäumer je vynikajúca Romy Schneider... Ale, celý ten emocionálny portrét jednej hviezdy, ktorá už rok na to mala nešťastne zahynúť je naštrbený tým, že vlastná dcéra proti filmu protestovala - vraj nepila a závislá nebola, v kúpeľoch bola z úplne iných dôvodov. Rovnako tak protestoval aj jej exmanžel, že je to celé totálny výmysel... A to fakt filmu škodí. Ako fikčný pokus odhaliť zraniteľnú a uboleu dušu ale film určite obstojí. ()
Ohromně silná první hodina, jenže pak už se jen na kolotoči točí stejná sedátka, na nich stejné postavy se stejným chováním a vracející se témata už nemají tolik síly jako když dorazí k divákovi prvně. Nejsilnější je pak vlastní dohledávání faktů o životě Romy Schneider. ()
Portrét hvězdy jako obyčejné nešťastné ženy. Základem je slavný rozhovor s novinářem Sternu a děj sestávající z všedních chvil v lázeňském hotelu ve Francii ukazuje ženu, která má potíže s pitím i rodinným soužitím a do jejíhož života vstoupily tragické události ještě předtím, než rok po jejím posledním rozhovoru zemře nejprve její náctiletý syn David a brzy nato také sama Schneiderová. Berlínská rodačka Atefová biografické vyprávění natočila netradičně.Je to jemné a intimní, místy však také odlehčené, až živelné drama, jehož všeobecná výpověď dalece přesahuje úzký časový i tematický záběr. Stačí čtveřice protagonistů - Romiina kamarádka Heidi, novinář a fotograf z časopisu Stern - a pár převážně hotelových interiérů. Kamera visí na protagonistech, všímá si pohledů, úsměvů. Díky tomu, že fotograf Robert Lebeck se přátelil se Schneiderovou, atmosféra během rozhovoru, před ním i po něm je důvěrná. Přesto v pozadí neustále visí napětí. Ze života, který jako by už nešlo zachránit, z neschopnosti navázat běžný mateřský vztah s čtrnáctiletým synem, usínat bez prášků a šampaňského. Scény vykazují řádnou porci melancholie.V závěru Romy Schneiderová tančí po kamenech poblíž vln a také divák v tom vidí poctu dávným obrazům filmových nových vln. Režisérka Emily Atefová však nestaví pomník ani své hrdince, ani kinematografii její doby. Mezi řádky je to film o mnohém. O novinařině, přátelství, ba co víc, o samotné možnosti nezištného přátelství, když je člověk slavný. Snímek, který stejně jako jeho protagonistka shodil veškeré líčení. A nabízí divákům tvář, v níž lze vidět skutečné vrásky. ()
Hodnocení přeháním, ale Marie Båumer svou Romy rozbalila tak, že už jen z toho důvodu nechci jinak. Citlivá, psychologická záležitost, v níž je Romy představena přesně tak, jak ji mám (jaksi intuitivně) zafixovanou já. Nešťastná, ale srdečná žena, pochybující o smyslu svého konání, přičemž jistá si sama sebou absolutně v konání jiném, osamělá, přesto obklopená, oslnivě krásná, přitom stárnoucí a unavená, laskavá k cizím, krutá k blízkým, otevřená kdekomu, uzavřená před svými dětmi, v noci ovíněná na parketu v náruči bezďáka, dopoledne ovíněná na zemi hotelového pokoje, však jen v myšlenkách v náruči Delona, či oběšeného manžela. Chránící si soukromí, přitom schopná přiznat cokoli do magneťáku novináře v pracovní době. Upřímný zájem o každého, ochota se seznámit, podepsat, společně se pobavit, se střídá s urgentní potřebou schovat se, zakrýt, usnout, utéct, ale u postele potřebuje strážného anděla, kterému však stejně prchne. Kapitulaci střídá bojovnost, laskavostí žádá laskavosti. Moc pěkný film. Portrét velké hvězdy, kolem níž se točil svět, která snad životní tragédie i přitahovala, přestože zlomená, zůstala okouzlující a nezapomenutelná. Chtěla jsem vidět Romy a viděla jsem Romy. U sledování hrozí akutní otrava nikotinem. ()
3 problémy v Quiberonu. Dva jsem ochotný odpustit, třetí nikoli. 1 - sic iluzi zastaveného času černobílá vždy sluší, body jí ubírá očividně digitální obraz s minimem černé, zato s hromadou šedých odstínů. Nemluvě o postprodukčním rozostřování. 2 - několikrát mě neskutečně iritovala práce s komparzem, kterému někdo řekl "3-2-1 - zapalte si všichni cigarety a jedem!" Veškerý kompars tak má neustále v ruce čerstvou cigaretu a místnosti postrádají onu zrnitou mlžnost, kterou by ona zakouřenost vytvořila. Tak. To jsou tedy ony vizuální detaily, které jsem se rozhodl tolerovat, zejména díky herectví Marie Bäumer, jejíž přechody ze stavů nesnesitelné sebelítosti do manických euforií jsou úžasné a nejsilnější momenty filmu přicházejí, když přes celé to zamlžené vědomí zničehonic prosvitne naučený úsměv herečky, který se sem tam vrátí jakoby jediná ozvěna dob minulých. Proč ve mně film nakonec neobstál je díky závěru, jež přijde s laciným reklamním rozhřešením, prostopravdami a motivační hláškou nakonec, jakkoli takovéto útěšné uzavření kariéry Romy Schneider naprosto nekoresponduje s postupným uhasínáním a sérií tragédií, jež její osudy nakonec ve skutečnosti uzavřely. ()
Životný osud jednej z najlepších európskych herečiek Romy Schneider je hodný filmového zmapovania a treba uznať, že Emily Atef sa to podarilo. Ocitáme sa medzi smrťou manžela a smrťou jej syna, pár mesiacov pred jej vlastnou smrťou, Romy čaká posledný film a zotavuje sa v letovisku v Quiberone. Sledujeme silnú intímnu drámu ženy, ktorá miluje svoju prácu a deti, ale nedokáže to skĺbiť. Vo svojej rozorvanosti robí chyby, ktoré dokáže odhaľovať divákovi aj dohodnuté interview v hotely. Za zmienku stojí vynikajúci herecký výkon Marie Bäumer. 4+ ()
(Lumiere - 3.11.2018) ()
Hmmm, když se na našem trhu objeví něco slušného, tím nemyslím komerční hovadinky, tak se nenajde žádné dabingové studio, které by na tomto filmovém šperku zapracovalo. Vždyť to přece není problém z němčiny, nejedná se o japonský jazyk. ()
Po zhlédnutí 3 Tage in Quiberon si říkám, že nejadekvátněji mi zní točit životopisné filmy na principu synekdochy (část označuje celek). Jinak řečeno, není potřeba být rozbíhavý, pokrýt co nejvíc let ze života portrétovaného subjektu, všechny vzlety a pády (typický hollywoodský rukopis), ba právě naopak, smysluplné je vyhmátnout životní (tj. opakující se, navracející se) motiv (každý z nás má svou specifickou linku, svůj specifický tón), a ten rozpitvat – u Romy Schneider se jeví být oním motivem její „maniodepresivita“, to, kterak energicky dokáže hýřit, pulsovat, rozezvučet prostor, aby se zakrátko začala sžírat pochybnostmi a výčitkami, nakazila okolí smutkem. Film si svůj komentář zaslouží i jakožto případová studia na téma novinářské etiky. A samozřejmě i proto, že mě navnadil na biografii Romy Schneider, do projekce 3 Tage in Quiberon mně tato herečka byla víceméně lhostejná, tímto se to však mění. 75 % ()
Výborný herecký výkon Marie Bäumer. Opravdu jsem jí to věřila ba přímo "sežrala i s navijákem", že je Romy. Navíc i vzhledově a typově velmi dobře vybraná krásná, roztomilá, charismatická herečka. Opět film na pomezí životopisný film/dokument. Ke konci ztrácí na tempu ale stejně dávám 5, protože jsem si to užila i přes vážnost a chvílemi až depresivnost. Má hloubku a vede k zamyšlení. Jo, jo, neměly a nemají to herečky vůbec lehký! ()
Kdyby někdo náhodou nevěděl kdo byla Romy Shneider, jaký měla život a tak podobně mohl by pro něho být tento film poměrně zmatený. Já jsem s ni viděl pár filmečků, ale četl jsem biografii, takže jsem byl alespoň malinko v obraze. A jako sonda do Romininy duše film funguje a dokonale vystihuje její osobnost. Hlavní herečka ji je neskutečně podobná. Černobílá je možná na první pohled jenom na efekt, ale má své kouzlo a teď už si nedokážu představit, že by byl film natočen v barvě. Přesto je však možná příliš zmatený, utahaný, ukecaný a vhodný spíše jenom pro festivalové projekce. ()
Pozoruhodny cierno-biely snimok o krasnej a talentovanej Romy Schneider. Presnejsie o troch dnoch jej zivota. Silny filmovy zazitok. V mnohom mi to pripomenulo zivotopisne filmy Judy (Garland) alebo tiez Jackie (Kennedy). Cierno-biela len pridava na autentickosti celeho snimku, miestami som sa az pozabudla, ze nepozeram stary film a nie je to skutocna Romy! Vyber herecky skvely, aj po hereckej stranke, ale aj ta podoba, wow akoby jej z oka vypadla, je to az neuveritelne. A ten smutny osud samotnej Romy...Az po filme som si uvedomila, ze to bol rok 1981, cize rok kedy jej zomrel milovany syn a boli to da sa povedat aj jej posledne dni, kedze sama zomrela len o rok neskor. Trochu ma prekvapilo, ze to uz do filmu nedali. 3 dni v Quiberone su intimnou vypovedou zeny herecky a zeny matky, cely cas vidno, ze ma snahu vstat po kazdom pade a zacat odznova, ma nadej a nielen beznadej...kym neprisiel ten osudny den...Romy zomrela ako 43rocna a je pochovana so svojim synom v jednom hrobe. Tak velmi chcela byt milovana, milovat a byt stastna...Velmi pekne je nakrutene spontanne fotenie na plazi, tam mi Romy pripada ako take nevinne dieta, akoby na chvilu zabudla na vsetky starosti...80%. ()
Reklama