Režie:
Mar TargaronaKamera:
Aitor MantxolaHudba:
Diego NavarroHrají:
Mario Casas, Macarena Gómez, Alain Hernández, Richard van Weyden, Frank Feys, Stefan Weinert, Marc Rodriguez, Minnie Marx, Darien Asian, Luka Peroš, Koos Vos (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Katalánský vězeň v nacistickém koncentračním táboře využije své práce v kanceláři, aby ukradl negativy fotek zdejších hrůz. Podle skutečných událostí. (Netflix)
Recenze (37)
Spíše televizní film se skvělým castingem a na malém prostoru ucházejícně vykresleným režim tábora Mauthausen. Bohužel ale když půjdeme do hloubky věci, zjistíme, že ve své hloubce není důkladný. Předně mi dovolte sdělit, že jsem osobně v Mauthausenu byl. A o ten tábor jsem se velice zajímal. Španělé ho prodávají jako koncentrák, kde byli hlavně Španělé, což je velký kec. Ano, byli zde, ale šlo o menšinu. To je první bod. Druhý bod spočívá v lacinosti snímku. Řada hrůzných výjevů i samotného fungování tábora by fungovala v davových scénách. Ovšem to bychom byli na úplně jiném rozpočtu. Komornější pojetí orientující se maximálně na skupinky či jedince už tak věrohodné nejsou a dávají filmu dojem, že veškeré hrůzy se zde děly jednotlivě, nikoli v masovém měřítku (například tzv. parašutisté byli ze skály posílány po desítkách, nikoli jedincích). Herecké výkony zde byly dobré, casting byl excelentní. Interiéry a exteriéry Mauthausenu působí v drtivé většině scén autenticky (počítám, že se to i tam točilo) a titulkové originální fotografie jako děsivá třešnička na dortu. Fotografa z Mauthausenu tak ve výsledku doporučuji nikoli pro milovníky autentické historie, ale spíše pro hledače komornějších dramat z druhé světové války, skutečností pouze inspirovanou. V této podobě si to rozhodně tři slunce zaslouží. S lepším rozpočtem, méně klišé závěrem a lepší autentičností bych tomu klidně i ty další dvě hvězdy přidal. 65% ()
Mám pocit, že se jedná o první španělský film odehrávající se během druhé světové války, který jsem viděl. Dost možná jich ani moc nebude, ale Fotograf z Mauthausenu přes svoje hodnocení za to určitě stojí. Škoda, že tvůrci z Mauthausenu, jednoho z nejhorších koncentráků vůbec, udělali takový skautský tábor pro pár vyvolených, kteří si ve svém volném čase připraví divadlo. Neříkám, že se to nedělo, ale v podání Španělů mi to přišlo trošku absurdní. Navíc film se zaměřuje jenom na Španěly a tak to vypadá, že v Mauthausenu nebyl nikdo jinej, než Španěl, což je taky poměrně lichá představa. Na obranu filmu ale musím říct, že má pár opravdu zajímavých scén, u kterých ani nedutáte. Navíc i ten příběh je z řady těch neuvěřitelných, o které se otřela válka...a tak minimálně i z toho důvodu by Vám tento film rozhodně neměl uniknout. ()
Španělé jsou mistři Thrillerů, ale válečné dramata z koncentráčních táborů není jejich silná stránka. Není to sice vyloženě průšvih ( Na pár silných momentů dojde) ale ty největší hrůzy tu zachyceny bohužel nejsou. Film naštěstí nenudí a postavy si divák oblíbí, ale je nutno přiznat, že na podobné téma byly zpracovanější už lepší kusy. Mohlo to být drsnější, ale i na jiný pohled jsem se podíval rád. 65% ()
Tak si tady čtu komentáře, koukám na to chabé hodnocení a nevím co si o tom myslet. Lecos jsem o táborech smrti četl a tak trochu vím jak to tam chodilo. Koncentrační tábory byly vyhlazovací a pracovní. Někdy se z pracovního stal vyhlazovací aby posléze se stal ke konci války při nedostatku lidí opět pracovním. Každý tábor si držel také svůj stav lidí pro svůj chod. Měl tedy kuchaře, členy sonderkomand, čety k plynovým komorám či ke krematoriím, různé řemeslníky udržující chod elektřiny, budov atd..., třídiče věcí, které si sebou vězni přivezli, ošetřovatele, lékaře, archiváře... Ne tedy každý transport šel hned do plynu. Někdy Němci po roztřídění ty co šli využít pro výše uvedené práce nebo pro otrocké práce v lesích, kamenolomech či přidružených továrnách ihned nahnali do práce. Čas od času pak tyto pracovníky díky nemocem a vyčerpání ,,obměnili'' nově příchozími pokud to nebyli nezbytní specialisté. V táborech byly různé sekce, ze kterých k sobě lidé neměli prakticky až na pár vyjímek přístup. Rozděleny byli ženy a muži, ruští zajtci, židé i lidé kteří dostali koncentrák jen jako trest na pár let či měsíců např. za příživnictví či potulku. V oborech jež jsem zminil byly některé, které se daly nazvat práce snů. Byla to obsluha kuchyně, třídiči věcí, obsluha zeleninových polí, protože tito lidé si vždy bokem přišli ke kousku jídla. Jídlo znamenalo sílu a větší odolnost nemocem a více sil na práce... Fotograf byla také jedna z takových prací. Kdo měl kliku, mohl to dotáhnout při troše chytrosti a štěstí na takovém místě až do konce války. Nevadí mi tedy nijak, že v tomto filmu nejsou masové vavražďovací scény jak to tady leckomus chybělo. Pravda občas těch vězňů bylo na appelplacu poskrovnu i těch dozorců a toho jednoho kápa. Ale beru to tak, že jsme koukali jen na život v jedné ze sekcí tábora. Prostředí se myslím podařilo ztvárnit velice věrně, jediné co bylo divné byla ta samotka s radiátorem... Řada vězňů ve skutečných kobkách zmrzla. Když jsem viděl ty závěrečné zachráněné skutečné fotografie nacistických zvěrstev a porovnal je s filmem, musel jsem se poklonit umu filmařů. Mně tedy Španělé ohromně překvapili a proto dávám za 4 ruličky schovaných negativů. * * * * ()
Odkaz filmu je síce hodnotný, ale na jeho spracovanie veľmi rýchlo zabudnem. Za 110 minút sa toho v rámci koncentračného tábora Mauthausen určite dalo predviesť aj viac. Za najlepšiu scénu snímky považujem zábery z oslavy narodenín syna miestneho nacistického pohlavára, ktorý dal svojmu synovi zbraň. SPOILER – A zmyslel si, že ho ihneď naučí strieľať – a to rovno do živých terčov. ()
Živé, zapojující diváka a občas hrozivé. Snímek ukazuje pravdu v zmateném světě. Přes určitou vyprávěcí impotenci to ve mě vzbuzovalo něžnost. ()
Mauthausen byl asi nejhorší koncentrační tábor, jaký ve třetí říši byl (samozřejmě, když vynecháme tábory čistě vyhlazovací, jako Treblinka, Sobibor nebo Osvětim). Být tam musela být skutečná hrůza. Většina lidí tam byla poslaná s poznámkou v papírech "rückkehr unerwünscht", návrat nežádoucí. Takže zabíjení vězňů bylo na denním pořádku a stráže se mnohdy bavily, kdo vymyslí nápaditější způsob vraždění. No - a z tohohle pekla se do filmu nepovedlo přenést skoro nic. Což je veliká škoda. Začínám si zvolna myslet, že Španělům tenhle žánr prostě moc nejde. ()
Tak tohle je přesně ten typ co nemusím, fotograf na špatném místě ve špatnou dobu. Film není nějak zajímavý ani dramatický napínavý ale spíše nudí, herecky super ale co z toho když se výkon nepředvedl na plné obrátky, příběh slabý. ()
Zdravě vypadající vězni si mohou dopřát cigárko při měsíčku, nějakou tu kulturu v podobě divadla či poměrně klidný poslech svobodného rádia. Sorry jako, ale takhle to v Mauthausenu rozhodně nevypadalo. Ve světle relativní selanky tak snaha o ukrytí negativů coby usvědčujících materiálů ztrácí na naléhavosti a občas to vypadalo, že si během rizikového počínání muklové užijou spoustu švandy. Minimální dopad mělo i aranžování fotografií, protože tu chyběl kontrast s hrůzou, kterou lidé za ostnatým drátem prožívali. Ano, je tu zlý velitel tábora, který dá občas někomu pocítit nadřazenost árijské rasy, ale tyto momenty zde působí účelově, protože jinak by divák mohl zapomenout, že se dívá na film z nacistického koncentráku. Film trochu zachraňují závěrečné titulky, ale i ty se daly zvládnout lépe. Škoda zajímavého námětu. 35% ()
Už mnohokrát som písal o histórii 2. svetovej vojny, ktoré sa môžu skladať aj z takých malých epizód, ktoré sa na prvý pohľad zdajú nevýznamné, ale v svojej podstate každý takýto príbeh je dôležitý a zaslúži si väčšiu alebo menšiu pozornosť. V pozornosť musím dať, že podstatu tohto filmu vytvárali väzni v koncentračnom tábore, tí vyčerpaní, vystrašení ktorí vedeli, že pre mnohých z nich to môže byť posledným okamihom. A aj tak neváhali a zapájali sa do táborového odboja a odporu. Španieli si spomenuli na svojich hrdinov, ktorí boli držaní v koncentračnom tábore v severnom Rakúsku v Mauthausene. Medzi nimi bol aj Francesco Boix, ktorý bojoval v Španielsku proti Francovej diktatúre v občianskej vojne (1936 až 1939), neúspešne. Nakoniec odporcovia Franca, republikáni, utiekli do Francúzska a pripojili sa k odporu proti nacistom po obsadení Francúzska. Gestapo a Vichistická polícia ich však v roku 1940 izolovali a všetkých španielskych bojovníkov odporu internovali v koncentračnom tábore Mauthausen. Francesco Boix sa dostal do Mauthausenu už v januári 1941 a keďže plynule ovládal nemecký jazyk robil tlmočníka a od augusta začal pracovať v Erkennungsdienste, fotografickom oddelení správy tábora. Jeho úlohou bolo vyrábať identifikačné fotografie väzňov a dokumentovať udalosti v tábore. Pomocou väzňov sa mu podarilo zachovať a schovať až 20 tisíc negatívov, ktoré boli použité v americkom procese v Dachau v proti 61 obvineným z Mauthausenu (23.4.1946 až 13.5.1946 vynesených 58 rozsudkov trest smrti a 3 rozsudky doživotného väzenia, po odvolaní 9 rozsudkov trest smrti bolo zmenených na doživotie). Ale hlavní vinníci, veliteľ tábora Franz Ziereis bol postrelený americkými vojakmi na úteku ale o 2 dni zomrel (25.5.1945), jeho zástupca pre výrobnú činnosť, mimoriadny sadista, Georg Bachmayer zastrelil svoju manželku, deti a aj seba 8.5.1945 a šéf táborovej polície Karl Schulz sa schovával v Československu. Zadržaný v roku 1956, 30.10.1967 vynesený rozsudok 15 rokov väzenia (ak by bol súdený v roku 1946 dostal by taktiež trest smrti). Schulz bol 10 rokov vo väzbe a tak po vynesení rozsudku mu zostatok odpustili a zo súdu odišiel, ako slobodný občan. Žil až do roku 1984, na rozdiel od nášho hrdinu vo filme fotograf z Mauthausenu Francesco Boix zomrel na zdravotné komplikácie, ako následok jeho pobytu v koncentračnom tábore v roku 1951, ako 30 ročný. ()
Mauthausen je obluda i nyní, když je udržován s pověstnou německou (rakouskou) pečlivostí. Představit si ho jako lidský mumraj, jako "spojené národy" určené k likvidaci kombinací podvýživy a těžké práce, je nejen obtížné, ale i nebezpečné. Maru Targaronovi se to podařilo také jen částečně: z KZ Mauthausen vytvořil tábor, který pravděpodobně znal z občanské války. Mauthausen byl ale Babylonskou věží, kde se mátly jazyky i rozumy, a jejíž schody měly sahat do "Himmlerova" nebe. Přestože jde o film, který je v tomto smyslu velice úsporný, je přece jen vložený do tehdejší reality - a také rozdíly mezi představou režiséra a diváka nutí spíš k pokornému zamyšlení než k ráznému odmítnutí. Reálie viz Volodimir2 ***. ()
Jsem nadšená, že Netflix nabízí možnost cizojazyčných filmů a seriálů, díky tomu mám šanci sledovat i tvorbu z jiných zemí. Mám díky tomu pocit, že jsem na festivalu v Karlových Varech, což je jediné místo, kde takovým filmům šanci dávám, ale možná už jediné nebude, Byť jsem od tohoto snímku čekala trochu víc, tak to nebylo tak strašné. Občas trochu zdlouhavé, stopáž by mohla být kratší, ale důležité je, že film splnil svůj účel. Ukázat, že hrůza za druhé světové války se neděla jen v Terezíně nebo Osvětimi ale také v Mauthausenu. Možná jsem jen nevzdělaná v tomto oboru, ale já o tomhle táboru slyšela poprvé díky tomuto filmu. Je pravda, že si nemyslím, že to bylo až tak "sluníčkové" jako to z filmu vyzní, ale jsou tam scény, kdy jsem nevěřila svým očím, nad kterými jsem se pozastavila a navíc je to dle skutečné události a už jen z toho důvodu byste se na to měli podívat. ()
Na Španěly nedám dopustit, podle mě dlouhodobě točí nejlepší filmy, ale tohle se moc nepovedlo. Příběh podle skutečné události to sice byl zajímavý a okořeněný několika drsnými momenty (pořád ještě je to koncentrák), ale laciné zpracování a nulová atmosféra to strhávají na průměr. Čekal jsem víc. 55% ()
Nebylo to ani dobré, ani špatné. Mohlo to být ale ještě lepší. Mario Casas je ve všech rolích vždy velký sympaťák. I v těch špatných. ()
Zase Španělé a zase tleskám, bravo ! Mario Casas se pro mě stává klíčovým hercem klíčových a zapamatovatelných rolí, ve filmu Contratiempo byl taky skvělý. Další z mnoha příběhů koncentračních táborů a vězňů, tentokráte "zase trošku jinak" vyprávěných. A pravda je, že pokud někomu vadí nedostatek autentičnosti, nebo nereálně málo brutální vykreslení, je potřeba brát v potaz fakt, že z každým etnikem se zacházelo tehdy jinak, tady zrovna španělé oproti například polským židům žili vážně "jak v bavlnce" a dostávalo se jim "výhod", o kterých se jejich polským kamarádům ani nesnilo......................moje hodnocení = 7,5 z 10. ()
Španělský film o vězni z Mauthausenu, který měl funkci fotografa v oddělení identifikace vězňů v koncentračním táboře Mauthausen inspirovaný skutečným osudem veterána občanské války ve Španělsku Francisco Boix Campo ( 1920-1951). Když byl vydán rozkaz zničit veškeré dokumenty tak zorganizoval ukrývání negativů po celém táboře až do konce války, takže pak mohl svědčit u Norimberského procesu. Námět pro fanoušky 2SV velmi dobrý, zpracování už méně dokonalé. Nejvíce mi vadil způsob vypravování, který byl krom poslední půlhodinky trochu nesvižný, ale hlavně mne iritoval nevěrohodný způsob zobrazení života v táboře - asi jen padesát vězňů, po večerech se toulají po táboře raz dva, tvůrci hojně využívají počítačovou grafiku s modrým plátnem, takže to párkrát vypadá jak animák .... chtěl jsem dát dvě hvězdy, ale můj respekt si zasloužil u titulků, kde jsou ty opravdové fotografie a ty obrazově naprosto fantasticky sedí tak jak to zahlédne divák ve scénách filmu - velmi pozitivní tečka. ()
Nejzajímavější na filmu jsou fotky na konci. Film obsahuje hodně plátna na pozadí, až to na mě působilo, že ateliéry byly značně omezené, nějak to plyne, hlavní hrdina má v koncentráku namakaný ramena, takže asi v pohodě. V ději nemusí být nutně zobrazená všechna zvěrstva, aby byl zajímavý. Ale co si budeme povídat, věrohodnější zpracování by působilo důstojněji vzhledem k poslání lidí, o kterých příběh je. ()
Film je třeba chápat jako dokument a je velmi zdařilý. Pokud někomu schází brutalita a zabíjení, nechť raději nekomentuje. Pro mě velmi zdařilé dílo opírající se o skutečnou atmosféru a události. Nenechte si ujít závěrečné titulky s dobovými fotografiemi. ()
O hrůzách v koncentračních táborech už toho bylo natočeno více než dost, ale jak je tímto snímkem vidět, náměty ještě stále jsou. Tentokrát se na to podívali španělští tvůrci a to prostřednictvím španělského vězně Francesca Boixe, který v koncentračním táboře Mauthausen působil pro německé dozorce z řad SS jako fotograf, který se vzniklé fotografie, jako důkaz dění za zdmi tábora, později za každou cenu snažil zachránit. Film natočený na základě skutečné události, ve kterém se tvůrci snažili i o scény dle dochovaných fotografií, které jsou ukázány na konci během závěrečných titulků. V. Boix zvěčnil bídu a degradaci vězňů v celé své ryzí nahotě. Není divu, že se takovýto materiál Němci snažili zničit. Mnohé scény samozřejmě už známe. Jako třeba schody smrti v kamenném lomu. Snímek je tímto hodně podobný našemu českému 'Přežil jsem svou smrt' (1960) s Františkem Peterkou v hlavní roli, jehož příběh se v Mauthausenu také odehrává. Rozdíl je pouze v postavách. A však přeci jen mají jedno společné. Oba byli komunisté. Španělský snímek však velice zaostává v dramatickém charakteru. Zvěrstva členů SS nejsou tak šokující, jak by správně být měli. O nějakých emocích se nedá hovořit už vůbec. Možná je to způsobeno tím, že je v určitých scénách znát poetický tvůrčí nádech, což je v tomto případě spíše na škodu. Pokud to tedy mělo sloužit k dalšímu varovnému vyzdvižení nacistické krutosti, tak v tomto případě to hodně ztrácí na bodech. Po výpravné stránce nelze nic upřít. Snímek je dějově minimalistický a tak spíše působí jen jako obyčejná jednoduchá vyprávěnka. ()
Hodnotím ako film, nie ako historickú výpoveď. Tam by sa chyby hľadali ľahúčko. ()
Reklama