Obsahy(1)
V bezčasí Dantova očistce se potkávají dvě významné postavy českého středověku: král Přemysl II. Otakar a zapomenutý cestovatel, mnich Odorik, který jako první Evropan spatřil Tibet. Výměnou za popis cesty do východních zemí světa přiměje slavného krále složit účet za svoji vládu plnou úspěchů, ale i proher a křivd. Brzy zjišťuje, že oba mají nečekaně mnoho společného: vždyť jednomu ukradli knihu, druhému království v srdci Evropy... Originální středověká road movie s mistrovským dialogem mezi svědomím krále a Odorikovou zvídavostí vás provede českým královstvím v době největšího územního rozmachu. Film také připomíná, že problémy řešené ve středověku jsou aktuální i v naší době: Ať je to tolerance k odlišným kulturám, plagiátorství nebo fake news. Na základě dlouholetých rešerší a spolupráce s předními českými i zahraničními odborníky se divák seznámí s unikátními a pozapomenutými historickými artefakty připomínající nadčasovost génia přemyslovského rodu. (ČSFD)
(více)Recenze (19)
Děkuji Janu Eliáši Svatošovi, že přibližuje českým divákům mého oblíbeného františkánského cestovatele a misionáře Odorika z Pordenone. Napůl Čech a napůl Furlánec, je u nás málo známý. Dílo „Až zařve lev“ se obtížně zařazuje, těžko říct, není to film, dokument, rozhlasová hra, literární dramatizace, historická úvaha, oslavná óda na dvě významné osobnosti nejen českých dějin, ani dokument snažící se zaplnit prázdné místo v historickém povědomí běžných lidí. Ze všeho si to bere trošku a formuje do jakési fluidně měkké plynoucí neuchopitelné a nepojmenovatelné formy, ze které občas vykřiknou, jako ten lev, klasicky natočené pasáže rozhovorů odborníků a jedna scéna z televizního zpravodajství, kdy jsem se úplně lekl. Film jsem sledoval v archívu České televize a v tu chvíli si myslel, že mi vyskočila reklama. Chtěl jsem ztlumit zvuk, než mi došlo, že je to součást filmu. Osobně bych dal přednost zpracování jen formou rozhlasové hry jako fiktivní rozhovor Odorika a krále Přemysla Otakara II., který vlastně tvoří největší část tohoto díla. Jakoby na pozadí rozhovoru běží záběry hraných pasáží a pohledů na místa, o kterých se mluví. Oceňuji práci, kterou si s nimi dali, ale mě připadali nedůležité a dokonce odváděli pozornost od myšlenek v mluveném komentáři. Přiznám se, že díky tomu jsem si to pustil v ateliéru při práci a začal při poslouchání pracovat na kostře k modelu sochy medvěda, kterou mám jako zakázku. Občas jsem koukl na obrazovku a ujistil se, že opravdu není důležité sledovat co se tam děje. Od práce mě odtrhli jen různí odborníci v dokumentárních pasážích, zvedl jsem oči, abych viděl kdo to je a o čem mluví. Jak je možné, že jsem dal čtyři hvězdy, když tak kritizuji? Oceňuji, neklasičnost televizního dokumentu snažící se uchopit věci jinak. Oceňuji práci z hledáním fakt a mýtů o obou protagonistech, kterou je vidět za rozhovory. A nakonec oceňuji snahu přiblížit Čechům Odorika Čecha. ()
Ze začátku dostanete strach, zda to nebude sebemrskačský dokument ve stylu, co si to ten dobový král dovoluje expandovat, měl držet hubu, chovat ovce a všechno nechat na germánsky mluvících, ambiciózních postavách. Nicméně dialog Přemysl Otokara II. a potulného mnicha Odorika se brzy začne ubírat jinými cestami a daří se mu přiblížit tehdejší dobu, úmysly českého krále a význam, který v dějinách měl, včetně odkazu, který chtěl zanechat a nedošlo k němu (nalezená mince v Izraeli je bomba). Příběh nnicha Odorika z řádu františkánů, takže středověkáři mají stále co objevovat a lépe vysvětlovat historické události. Dokument přes jeho zvláštní dialogovou formu a občasné moderní výklady mohu doporučit. Až se najde ještě více o poslední Přemyslově bitvě a jeho vládě, věřím, že bude na čase vydat novou odbornou monografii, která mu propůjčí právoplatné místo v našich dějinách. ()
Asi lepší rozhodnutí, než vytvořit podfinancované dokudrama. Dialog komentářů poskytuje jak dost historických údajů, tak ozváštňující subjektivní hledisko postav. Sem tam do tohoto proudu sice vpadne nějaký současný odborník, ale rušivě působí jenom převzatá reportáž z ČT24. Doprovodné záběry mají většinou působivou atmosféru, pitomě působil jen jeden (rytíř roztínající mečem pet lahev s vodou by působil směšně v každém kontextu). Pokud se naladíte na stejnou vlnu, tak je to velmi dobrý film. ()
Zaujímavý, iný formát. Ale v podstate by to šlo aj bez obrázkov, vyšlo by to narovnako. Má to svoju atmosféru skrze hlasy a to pomalé rozprávanie v splynutí s hudbou. No aj tak mi to nedávalo niečo extra. Boli to však časy, keď sa lev ešte len chystal řvát. A dnes platí "Ze lva se stal pejsek na řetězu, slintá, čeká na odměnu od vítězů.…" ()
Reziser Svatos natocil pres 15 dokumentu a vetsinou soutezily na mezinarodnich festacuch a nektere byly oceneny. Tematem je nejcasteji zivotni prostredi v souvislosti s historii. Tento dokument je historicky verny i kdyz hodne informaci o Premyslovi II. Otakarovi nemaji ani historici. ()
Moc hezké promítání v té naší plzeňské Měšťanské besedě, dneska zářila pod tím večerním nebem. Kdybyste mi řekli, že mě bude bavit skoro dvouhodinový dokument o Přemyslu Otakaru II, nevěřila bych vám, ale stalo se. Bylo to jako poslouchat pohádku doplněnou o krásné záběry nejen české přírody a reálií. Ty záběry byly fakt skvělý, obyčejný, ale tak příjemně uklidňující. Charismatické hlasy vypravěčů a zmíněné záběry byly sem tam přerušeny komentáři odborníků, kteří dovysvětlili fakta těžko podávaná formou uměleckého dialogu. Tahle kombinace rozhodně dělá dokument originálním. Jediné, co mě lehce vyrušilo byly paralely k dnešnímu světu. Byl to hezký večer, myšlenky mi neutíkaly jinam, a navíc jsem si hezky prostřednictvím sehraných dobových scén připomněla svoji nemalou část dětství mezi rytíři ve středověkých vesničkách na historických akcích a rekonstrukcích bitev. Následná beseda s režisérem byla moc fajn, sympaťák, co je zapálený do toho, co dělá, a dokonce se umí popasovat i s hnidopišskýma otázkama z publika. Pane v poslední řadě, je moc hezký, že znáte Přemyslův datum narození i přesto, že nebyl dosud podložen, ale tohle byla beseda s režisérem, ne historikem. ()
Podle čsfd jde o film "Dokumentární / Dobrodružný / Životopisný / Historický". Budiž. Atributy důležité nejsou. Důležitým pojmem je "film". Sám bych ale tento produkt spíše označil za "rozhlasovou hru" doplněnou (dle současné módy) motivačními obrázky přírody (stimujující i rozptylující) nebo "prezentaci" v programu Microsoft Excel. Fabulační práci na tvorbě nové či renovované přemyslovské legendy byla věnována značná pozornost, režijní práce přišla hodně zkrátka. Televizní promítání filmu jako hlavní večerní pořad v Den české státnosti sice chápu, byť s "železem a zlatem" máme už málo co společného (film to ovšem posunuje na jinou úroveň, kter ámu nesvědčí). Zkrátka, "až zařve lev" dejte mi vědět, i kdyby to "zařvání" mělo mít i jiný (eufemistický) význam, "zhebnout, pojít, umřít", což se i lvům občas stává. ()
Nápad dialogu Přemysla Otakara II. a Odorika z Pordenone nebyl špatný nápad, ale celkově to nebyl zázrak. Navíc z toho mám dojem, že kdo o tématu už něco neví, tak se musí nutně ztrácet. Prostě to chtělo dost dotáhnout. ()
V duchu krásných a konejšivých českých historických dokumentů se tu setkává v dialogu-zpovědi Přemysl Otakar II. a poutník Odorik, český františkánský mnich co procestoval Asii a jako první (a na mnoho století poslední) Evropan navštívil Tibet. Moc pěkné, fakticky zajímavé, líbí se mi jak se dialogy nesnaží fabulovat v rámci dramaturgie. Malé mínus za mě jsou, a to je moje osobní preference, klasické vyplňovací scény (příroda, zvířata, etc) k dialogům "vypravěčů". Mnohem více preferuji ty faktické, záběry na dobové předměty, lokace, zmiňované krajiny a podobně. Ale to je neduh co se táhne široko daleko, snaha udržet divakovu pozornost (ač já bych preferoval aby se mi celou vypalovaly do paměti vypalovaly" reálné" než lyrické obrazy). Dokumenty jako tento mi vždycky dávají pocit, že toho vím málo a touhu vědět víc, abych si udělal názor. Prorože zejména u téhle hluboké historie je mnoho věcí, kde nám nic jiného než názor nezbývá, pravdy už se pravděpodobně nedopátráme. A i na to hezky tenhle snímek Jana Svatoše poukazuje. ()
Jan Svatoš dozajista prokázal, že je nadějným filmařem, pro diváky jimž stoprocentně nezáleží na zpracovávaném tématu zvolil ale trochu nešťastný, určitě však nízkým rozpočtem motivovaný styl vyprávění. Celý dokument tak trochu připomíná rozhlasovou hru, v níž jsou divákovi informace sdělovány prostřednictvím dialogů dvou historických postav, jež mají pramálo společného a dokonce pocházejí z jiné doby, což ale filmu nevytýkám. Na pozadí tohoto podcastu režisér ve spolupráci s kameramankou komponují velice líbivé obrazy, jež se někdy tváří dobově a jindy zase až příliš současně, přičemž postavy přitom trochu zvláštně komentují i vymoženosti dneška, jež jim byly v jejich době zapovězené. Občas je pak rozhovor přerušen klasickou reportážní vsuvkou, kdy se ke slovu dostanou historici, či psychologové, což působí na celou strukturu filmu oživně. Hlavní selhání tohoto jinak chvályhodného projektu vidím v tom, že mnohdy zajímavé informace podává ještě o něco méně zábavnější formou, než klasický dokument, u něhož bych měl problém udržet pozornost v případě podobného tématu už tak dost velkou. Na řadu přijdou ale i pasáže, ve kterých se člověk dozví něco, co by mu klasický dokument, nebo historická přednáška dozajista neřekla, což v kombinaci se zasazením do širšího, až symbolického kontextu, vidím jako největší klad celého počinu. Za míru odhodlání a extrémně zodpovědnou rešerši, autorovi i přes nezábavnou strukturu filmu, musím udělit kredit. 6/10 ()
Je to strasne utahany a uspavajici. Navic je to doprovazene casto na zabery "jedouci tramvaje, dalnice apod." coz mi tam nejak nepasuje a bylo by mi milejsi videt tam nejake historicke veci, mista, apod. Proste jako audiokniha by to mozna bylo lepsi. Jako film zbytecne. Plusem je pak nekolik novych informaci, ktere jsem nevedel a obcasny prostrih na nejakeho odbornika, ktery tam ma kratkou rec, ukazku nebo vysvetleni. Slabsi prumer. ()
Je to na dokument zvláštní formát, skoro jako kdyby někdo zfilmoval audioknihu. Rozhovor mezi Přemyslem Otakarem II. a Odorikem je zajímavý a dobře se poslouchá (Bareš a Němec jsou hlasově opravdu úžasní), ale paradoxně mi přišly rušivé předěly, kdy dokument začal být klasickým dokumentem, ve kterém hovoří odborníci. Skoro bych uvítala jen to vyprávění založené na historických faktech, které je navíc hezky literárně zabalené. 70% ()
Originální forma dokumentu prostřednictvím fiktivního dialogu dvou zcela odlišných osobností, krále a chudého mnicha, dokáže diváka nejen zaujmout, ale nenápadně mu předává spoustu faktografických i filozofických vědomostí a nutí k zamyšlení. Skvělá práce Jana E. Svatoše. ()
Film na jednu stranu připomíná rozhlasovou hru s ilustracemi, na druhou však podává svědectví o době, okolnostech, artefaktech. Pozoruhodný počin. ()
Příběh obou pánů byl vyprávěn s takovou grácií a úctou, že bylo těžké přemýšlet nad něčím jiným. Hlasy pánů Bareše a Němce byly nadmíru poutavé a dialogy tak dobře napsané, že divák visí na každém slovu. I když si o Přemyslu Otakaru II. nemusíme z hodin dějepisu pamatovat moc, tento dokument krásně a stručně nastíní jeho život a důležitost pro české království a českou zemi. Jen je škoda, že se víc mluví právě o Otakarovi, protože mnich Oderik byl pro mne mnohem zajímavější charakter, byť to bylo kvůli tomu, jak málo se o něm ví. ()
Velmi neobvykle vyprávěný film o vládě Přemysla Otakara II. a zážitcích cestovatele Odorika, pro Čechy asi totálně neznámého. Přemysl se snaží vysvětlit své skutky, přičemž mnich ho konfrontuje i s nepříjemnými důsledky, které ale vladař vidět a slyšet nechce. Dialog je sem tam přerušen zásahem historiků či odborníků. Škoda jen, že vzájemný hovor dvou historických postav není podpořen historickými hranými scénami, což je pro současné dokumenty velmi časté a moderní. Sem tam vidíme černobílé záběry pro dokreslení, jinak ale putujeme po mnohých místech, která s oběma souvisí. Zajímavý je i přesah do dnešní doby, který má asi žánr a dobu zpopularizovat mladým lidem, ale mě to úplně neštymuje k době a osobnostem, o nichž mluvíme. ()
Výborný dokument natočený ako fiktívny rozhovor kráľa Přemysla Otakara II. a mnícha Odorika, naplnený sugestívnymi zábermi a obrazmi, decentne podfarbený hudbou. Dokumentárne vstupy narušujú skvelé dialógy len minimálne, takže si film udržuje výbornú melancholickú atmosféru. Dialógom nechýba dramatický oblúk a vďaka nim sa dozvieme nie len mnoho zo života Přemysla Otakara II. ale aj Odorika. ()
Po skončení projekce sál tleskal. To už se mi v kině dlouho nestalo. Úžasně pojaté a svižné vyprávění, které vám představí dvě unikátní osobnosti, o kterých toho vlastně moc nevíme, což je strašná škoda. A to formou krásných záběrů - od českých pralesů až po poušť kdesi v Asii. A k tomu skvělí vypravěči: František Němec, Igor Bareš a Daniela Kolářová.... ()
Reklama