Režie:
Xavier DolanScénář:
Xavier DolanKamera:
André TurpinHudba:
Jean-Michel BlaisHrají:
Gabriel D'Almeida Freitas, Xavier Dolan, Pier-Luc Funk, Samuel Gauthier, Antoine Pilon, Adib Alkhalidey, Micheline Bernard, Anne Dorval (více)Obsahy(1)
Matthias a Maxime jsou nerozluční kamarádi už od dětství. Když jsou ale během natáčení studentského filmu vyzváni, aby se políbili před kamerou, vše se náhle promění. Zdánlivě nenarušitelné pouto je znejistěno pochybnostmi – jaké city k sobě opravdu chovají? Léta plynou a jejich cesty se rozchází, s třicítkou na krku však musí oba shodně učinit rozhodnutí, která zásadně ovlivní jejich budoucnost. V osmém snímku se Xavier Dolan opět pouští do témat přátelství, rodinných vztahů a zamilovanosti, aby přinesl intimní portrét dvou tápajících mužů, v nichž se jeden snaží potlačit svou přirozenost a druhý žít autenticky. (Queer Kino)
(více)Recenze (42)
Dolan ve svém (zatím) posledním snímku zpracovává podobná témata jako ve svých předchozích filmech, a přesto nepůsobí Matthias a Maxime jako (s)prostá vykrádačka a recyklace již použitých motivů. První polovina snímku má rozvláčnější tempo, přičemž Dolan "nemilosrdně" okrade diváka o onen polibek, aby si poté s námi dál hrál a zkoušel napínat naše očekávání. Ve filmu je spousta ukřičených (napřeshubu) postav a během některých scén mi přišla použitá hudba poněkud nepatřičná - přesto jsem si projekci užil. Ať už to bylo díky vypjatým scénám s matkou, v nichž zářila Dolanova "dvorní matka" Anne Dorval, či při konfrontacích mezi Maxem a Mattem, které se rozpínaly od vzteklé ignorace až k něžné smyslnosti. Tři a tři čtvrtě hvězdičky! ()
Po dlouhé době Dolan, který mi připomněl, že je to přece on, kdo stvořil Imaginární lásky. // Je to sice pořád ten stejný topic a pořád stejný motiv, ale on ví, jak na to. Matthias et Maxime je zase na té intimní vlně, je citlivý a nasraný zároveň. A taky vtipný, samozřejmě. A nesmí chybět šílená matka, bez dysfunkčního vztahu mezi matkou a synem by to nebyl Dolan. A stejně se to neopakuje. // Myslím, že o Gabrielu D´Almeida Freitasovi ještě určitě uslyšíme. ()
Bouřlivák Dolan, který většinou prostřednictvím svých postav dští na diváky bouře vyhrocených a afektovaných dialogů, najednou přichází s poměrně umírněným filmem, jakoby se i on sám začal před třicítkou pomalu uklidňovat. Děj Matthiase a Maxima v podstatě shrnuje první sloka Song For Zula a stejně jako tenhle song, dokáže po sobě i tenhle film zanechat podobnou škálu emocí. Celé to pak působí jako jedno velké Dolanovo loučení se s touhle dekádou, s osmi zářezy, které v ní zanechal, s matkou Anne Dorval, vnitřní naštvaností, přáteli a nakonec i divákem. Jen doufám, že tohle Dolanovo „goodbye“ nebude moc na dlouho, i když ho chápu. ()
Xavík nám stárne, třicítka mu klepe na dveře jeho Quebeckého apartmá, a je to sakra znát. ()
Xavier Dolan si ide opäť svoje a buď ste naladení na jeho vlnu, alebo nie ste. Povedal by som však, že v M a M je akosi menej sebastredný, moderné hity sú do deja vsadené elegantnejšie a nestrhávajú na seba zbytočnú pozornosť. Len ten námet sme tu už mali stokrát, takže vážne treba ísť do toho s tým, že ide o Dolana a tomu je to jedno nakoľko je originálny, on si skrátka točí to, čo cíti vo svojom vnútri. M a M príjemne plynie, ale mňa nedokázalo patrične strhnúť a tie dve hodiny na jednoduhý príbeh sú trochu moc. Stále čakám na Dolanovo opus magnum a dúfam, že svoje najlepšie roky nemá za sebou, posledné roky po Mommy je to skôr taký slušný priemer. ()
Dolan? Dolan! Ano, je to jiný film, není tu téměř nic z toho, co lze objevit v jeho předchozích filmech, tedy to, co jej jako režiséra (ale i jako herce) katapultovalo mezi výstřední osobnosti s nezaměnitelným rukopisem... Dolan stihl za deset let osm filmů, každý z nich vzbudil pozornost mezi diváky i kritikou, řada z nich je (pochopitelně) cílená na queer publikum. Příběh jednoho dávného přátelství, tedy příběh Matthiase a Maxe, se ovšem vymyká už svým pojetím; jako by tu Dolan najednou zvážněl, přestal si nevinně pohrávat s lidskou přirozeností, nechal stranou všechny ty barvy, extravagance a podmanivé soundtracky, a rozprostřel před diváka obyčejnou, na dřeň osekanou a nervy drásající výpověď o mladých lidech, kterým život nedává nic zadarmo. Dusná, neudržitelná atmosféra tu výborně eskaluje s každým dalším záběrem, s každým dalším pohledem do očí... Dolan, hrající zároveň jednoho z hlavních hrdinů, tím dává na vědomí, že už nyní, ve svých třiceti, náleží mezi současnou světovou špičku, že jeho filmy vzbuzují nejsilnější emoce, jejichž podstatou je lidská křehkost a zranitelnost. Jeho další filmy lze už nyní vyhlížet s netrpělivým očekáváním. #mezipatra2019 ()
Asi tu trochu kazím zdejší nadšení, ale mně se všechny předchozí Dolanovy filmy zdály lepší. Snad jen představitel Matta Gabriel D'Almeida Freitas byl tou přidanou hodnotou, abych se u filmu nezačal vyloženě nudit. ()
Obyčajný príbeh podaný veľmi intímne, civilne a menej ukričane .. ale xavierdolanovské každou minútou. Mňa on aj so svojou opakujúcou sa témou baví. Vždy. A hudba v jeho filmoch je dokonalá. Vždy. ()
Film s nadbytkem energie o mileniálech na životní křižovatce. Celkový účinek snímku není ohromující, ale je to poctivý, za srdce beroucí film. Má velké emoce a okamžiky na vytažení kapesníčku. Někdo to může považovat až za romantickou provokaci. Nezdá se mi totiž, že by měly postavy nějaký větší emocionální rozměr. Dolan ale provádí hotové sociologické analýzy. Pozornost je věnována detailům. Celé obsazení působí jako rodina. Freitas je jako Matt uvěřitelný. ()
Jako má Xavier Dolan problém se ženami, tak já mám problém s Xavierem Dolanem. Nejenomže ani jedna z ženských postav není sympatická, ony jsou všechny příšerné – násilné, uřvané, sebestředné, svět bez nich by byl jistě lepší místo. Jenomže ani v mužském světě moc pozitiv Xavier nenabízí, muži jsou jako malí kluci, furt se pošťuchují, přeřvávají, nikdo nikoho neposlouchá a celkově to dává dohromady disharmonický nesoulad, který leda drnká na divákovy nervy. Otravné, jak procházka v zoo, když je vstup zdarma. ()
"Úplnej Eldómovar!" Dva kamarádi, jedna sázka a jeden nevinný polibek. A pak smršť potlačených emocí. Na novinku Xaviera Dolana Matthias et Maxime jsem prostě nedokázala čekat na Mezipatra. Ale dám si určitě repete. Soundtrack, kamera, Dolanova předstíraná špatná angličtina a charakterizace snad každé z postav, to je naprostá láska. (LFF 2019) ()
Xavier Dolan zraje jako víno. ()
Další z řady filmů o generaci, která je sice v 10 letech stále online, je hrozně sociální, ale přitom opuštěná, a dospívá ve 30 letech. Zahráno skvěle, vtipné dialogy, na druhou stranu místy protivná hudba, "cool" kamera a především neskutečně natahovaný děj. ()
Napůl komedie, napůl drama. Komedie funguje bezvadně, dramatická část zvlášť ke konci dost dobře, začátek a prostředek ale trochu skřípou. A je to zbytečně dlouhý, dalo by se stříhat. Dost dobrá, i když možná maličko vtíravá kamera... Jak prohlásila kamarádka po projekci na Mezipatrech: To bylo tééééplýýýý. ()
Prostě Dolan... 1) Scenárista, režisér, střihač, kostymér, koproducent a herec 30letý Xavier Dolan (Maxime, který se chystá do Austrálie) zde opět řeší své běsy - jakoby z nebe spadlou homosexualitu, mizerné vztahy s matkou a vůbec celý ten všivý svět. Už nepředvádí nevinný pel nestabilního teenagera, no jak by taky stále mohl? Je už dospělý chlap, ale své běsy pořád nezvládá, jen je odsunuje někam do pozadí._____ 2) Vlastní nejistotu a vnitřní zranění zpřítomňuje divákovi spálená kůže na tváři. Podle Dolana představuje sexuální smrt pro gaye, pokud mají nějakou fyzickou vadu. Sám byl totiž šikanován za to, že je příliš malý. No nevím, mně by něco takového (spálená tvář, menší výška) vůbec nevadilo._____ 3) O vyznění filmu Dolan říká: It's... a story between friends, and more particularly between me and my friends. Even if what is told in the film is not really a reflection of our lives. _____ 4) To bisexuální váhání ovšem filmu nevěřím. Maxova parta vypadá a chová se gayovsky hned na první pohled. Člověk ostatně od Dolana žádná heterosexuální dramata neočekává._____ 5) Otevřený konec zbavuje scenáristu odpovědnosti za to, jak to dopadne._____ 6) Film nabízí řadu velmi přitažlivých kluků. Kromě již zmíněného Dolana je tu 25letý Pier-Luc Funk (Mark-Antoine Rivette, klavírista, bratr filmařky Eriky), Samuel Gauthier nezjištěného věku (Frank s hřívou hnědozlatých vlasů), 23letý Londýňan Harris Dickinson (Kevin Mc Afee) či Antoine Pilon (Brass, vzdáleně podobný Maxovi). Zajímavý je i 29letý Gabriel D´Almeida Freitas (zarostlý Matthias)._____ 7) Navzdory uvedeným i neuvedeným výhradám mě film nezklamal a těším se na další Dolanovy počiny._____ 8) Výstižný koment: Marze***. ()
Jo, I GLBT ci TLGb reziseri /ci jak to volaju/ patria do vseobecneho rozhladu. Dolane, Dolane, za to svinstvo Tom na Farme ti dam maximalne 50 %- nech uz natocis cokolvek : 50 % ()
Synové Amorovi. Snad se stejnými křídly. Mávají s nimi srdeční rytmy. Erósovy ná/k/lady. Mezi podzimními draky. ()
Moderní hudební doprovod k líbivé kameře, cool lidičky, blikající party v novodobých domech, milostné drásání, hra světla skrze prosklené vchodové dveře, podzimní listí na zahradě... zkrátka takový klasický Dolan. Jenže tentokrát mi přišli všichni zúčastnění tak neuvěřitelně nesnesitelní a nudní, jejich problémy mě nechávaly překvapivě chladným. Až jsem si říkal: už si to kucí vyříkejte a neobtěžujte mě tím! Dáte si hubana a pak se budete dvě hodiny filmu nešťastně drbat ve vlasech. Dolan umí líp, teď tahal svou filmovou káru strašně pomalu a lehce do nikam. ()
Tvorbu Xaviera Dolana mám hodně ráda, nicméně snímek Matthias a Maxime mě úplně neoslovil. Celé je to moc ukecané a v podstatě o ničem. Pointa taky není bůhvíjaká. Zaujal mě však představitel Matta Gabriel D'Almeida Freitas. Nejenže vypadá dobře, ale evidentně má i výrazné herecké vlohy. Několikaminutová scéna nabitá erotickým jiskřením mezi Freitasem a Dolanem pak dozajista patří k vrcholům tohoto filmu. (65%) ()
Slabší príbeh, v podstate bol zaujímavý hlavne vcelku chorý vzťah Maxa s matkou a Matthias - Gabriel D'Almeida Freitas ktorý sa celý film hľadal. Aj keď to hľadanie sa spolu s Maxom, bolo vcelku estetické a nenásilné. Sprievodná hudba bola výborná a myslím, že so Jean-Michel Blaisom sa ešte v nejakom filme stretneme. Rada by som dala 4*, ale niečo viac tomu chýbalo, takže silné 3* a 70%. ()
Reklama