Režie:
Jaroslav PapoušekKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Karel MarešHrají:
František Husák, Iva Janžurová, Josef Kemr, Marie Rosůlková, Eliška Balzerová, Blanka Waleská, Petr Čepek, Karel Heřmánek, Jaroslava Obermaierová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Hrdinou, řítícím se z jednoho neštěstí do druhého je bývalý účetní Řehoř Maršíček, který se po infarktu, ze strachu před smrtí, rozhodne žít klidným, střídmým životem a dodržovat zásady zdravé životosprávy. Nekouřit, nepít, cvičit a jíst zdravě. Nastoupí na místo revizora nemocných a doufá, že v novém zaměstnání bude mít klid. Místo toho prožívá jeden nervák za druhým. Postupně bere za své jedno dobré předsevzetí za druhým. Řehoř propadne nezdravému jídlu, alkoholu a ženám. Mimoto postupně přijde o většinu životních jistot včetně střechy nad hlavou. Výsledkem je druhý infarkt, po němž si hrdina znovu slibuje, že vše napraví a bude žít zdravě. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (87)
Československá tragikomedie o nespokojeném úředníkovi Řehořovi Maršíčkovi, který se v nemocnici po infarktu rozhodne pro radikální změnu životního stylu. F. Husák v jedné ze svých nejvýraznějších rolí se stane kontrolorem léčebného režimu práce neschopných pacientů v domnění, že půjde o psychicky nenáročnou práci, začne se zajímat o zdravou přírodní výživu, skoncuje s alkoholem a hlavně se ženskými. Pan Husák je ve své roli velmi přesvědčivý, dokonce mám dojem, že se inspiroval ve vlastním životě, avšak Papouškova komedie na mě působí až příliš hořce. Jako revizor nemocných na neschopence potkává pouze větší či menší exoty, přičemž ani jeden svoji léčebnou proceduru pochopitelně neplní, a postupně porušuje svá ctnostná předsevzetí, ztrácí životní jistoty a propadá se do stále větší beznaděje. Skutečně až přehnaně diametrální rozdíly mezi jeho psychickými stavy, čili euforií nastartovanou alkoholem a depresí, jež následovala a submisivním chováním neukazují na psychickou kontrolorovu odolnost. Blátivé prostředí a všudepřítomná šeď pozdního socialismu jako by symbolizovaly Husákovu utrápenou duši a neradostný pohled na svět. Ve vedlejších rolích zaujal především čilý Maršíček senior v podání pana J. Kemra, jenž v domově důchodců prohání každou sukni. Dále můžeme sledovat I. Janžurovou, stárnoucí ženu, jež nalezla v nesmělém panu Maršíčkovi zalíbení či sympatickou sestřičku v nemocničním oddělení D. Syslovou. V menších rolích neukázněných pacientů se představili podváděný P. Čepek, K. Heřmánek se zálibou ve sbírání nahotinek, verbálně nenapodobitelná M. Ježková v roli matky dohazovačky či nedosažitelná E. Balzerová. Zaujal též rozčilený cestující L. Křiváček. Závěrečné vystoupení bývalé Řehořovi ženy J. Obermaierové hodnotím jako absolutně nehorázné, dosud jsem nepochopil její drzost a přiznám se, že mi i zkazilo celkový dojem z filmu. Snímek, v němž ani jedna osoba nebyla v pyžamu, hodnotím jako průměrný, místo dobré nálady po zhlédnutí převažuje sklíčenost, svou kvalitu v podobě herectví pana Husáka však nesporně má. ()
Tragikomedie o nepřiznaném alkoholikovi, která je místy daleko víc smutná, než vtipná. Alespoň, že se tady na ty herečky hezky kouká... ()
Netradicni prispevek do zanru komedie, pribeh kontrolora nemocnych vsak postrada vetsi spad a hodne casto mu dochazi dech. ()
František Husák má ono zvláštní kouzlo smutného klauna, takový novodobý český Frigo, či když půjdeme ještě dále do historie, i fyziognomicky se blíží téměř k Pierotovi z komedie dell arte. Potud je vše v pořádku. Na diváka tenhle zvláštní protiklad báječně funguje. Navíc běží o civilizační téma, kdo z nás se někdy necítil podobně jako hlavní hrdina? Komedie Jaroslava Papouška je však taková utahaná, vyhořelá, téměř více, než sám pan Husák coby Řehoř Maršíček. Jakoby byla místy také po infarktu... ()
Pro mě osobně velice příjemné překvapení. Jak Husákova tragikomická (syn) tak Kemrova (otec) role se vážně povedla, to bez debat. Ani jsem nevěděl, no vlastně spíš netušil, že se v osmdesátých vznikl takto výtečný a kouzelný film, nebo spíše pokud se to hodí hořká-lidová komedie, v televizi neprávem opomíjená a pro někoho jako třeba pro mě do dnešního dne téměř neznámá. Film natočil režisér Papoušek (o kterém bysme v této době prohlásili) že měl to nejlepší už za sebou. Opak je pravdou. Ve své době byl Jaroslav Papoušek takový střed z vynikajícího autorského a tvůrčího tria "Papoušek-Forman-Passer". Viz. třeba geniální "Hoří má panenko" nebo opět skvělé "Lásky jedné plavovlásky" či "Černý Petr". Samá klasika..Film by si zasloužil určitě vyšší hodnocení, už jen za opravdu vynikající herecké výkony téměř všech herců, kteří byli ve své době skutečně na vrcholu svých tvůrčích sil a nebáli se vzít roli, na první pohled v komerčně ne zrovna moc úspěšném filmu. To skutečně klobouk dolů, ale i menší role-roličky byly povedené viz Marie Rosůlkové (nezapomenu na to její elegantní vykračování), dále Petra Čepka lízajícího snad nějaký med, opilého Karla Heřmánka který měl už mezi dveřmi svého bytu připravenou síťovku. Nebo také ještě na mladého a nahého milence Jana Hartla a na mou oblíbenou-ukecanou bábu Miladu Ježkovou. Navíc skoro celým filmem nás příjemně provázela Malá noční hudba, od W. A. Mozarta která se zde hodila a navíc pěkně splynula s dějem filmu. Za 4*. ()
Zoufale nevtipná >komedie< , zasluhující si pozornost snad jen za rozverně opilecké eskapády páně kontrolorovy... Ale on to František Husák asi zas až tak moc hrát nemusel, že... ;o] . . . Hm, tož jen za toho pana Řehořka ta druhá hvězdička, víc jich tohle vyčichlé liguéérééé nezaslouží ani při bodré nacamranosti... - - - - - (Poprvé spatřeno v pyžamu s podivem až v pozdním věku pijanském 29.7.2011 na >tv blablandoff< , hodnocení 585., komentář zde lehce posmutnělý jako devětadvacátý - 29.7.2011) ()
František Husák na štaflích s malířskou štětkou v ruce, navíc oblečený v pyžamu a na hlavě čepici jako večerníček... Docela dobrá komedie i když je tam pár hluchých místeček... ()
Taková spíš pochmurná a hořká komedie od režiséra Jaroslava Papouška, který se proslavil trilogií o Homolkových. Františka Husáka si vybral i sem a obsadil ho do hlavní role. Jeho postava je jako na tobogánu, jednou dole, jednou nahoře. Na jeho příběhy a rvačku s životem se i díky dalším kvalitním hercům, docela dobře dívá, ovšem víc, než lepší průměr, to není. Nenáročný dramaticko úsměvný film. ()
Skvělé lidské drama o člověku nešťastném i šťastném sám v sobě.! Komedií bych to příliš nečastoval, neboť toto označení si snímek rozhodně nezaslouží, jde o částečně psychologickou hru jednoho člověka se sebou samým.. přičemž občas vnímá i své okolí, které pak skrze jeho náturu vyvolává úsměvné scénky. Jen škoda, že nám František tak předčasně odešel, pan Husák byl asi nejvýraznější hereckou persónou vedlejších filmových rolí minulého storočia.!! ()
bohužel nijak extra vtipná sonda do hříšnosti lidského života ve vší jeho všednosti. malosti a neschopnosti odolávat tolik přirozeným, byť člověku zakázaným (a o to více chutnajícím), ovocím... scénář není nic moc a ani plejáda zvučných jmen v čele se slušným husákovým (až husarským) výkonem nevytahují tento snímek nad průměrných 50%. ()
Ne že bych byl nějakej echt hypochondr, ale tu a tam i u mě infarkt zaťuká na dveře... Ze stresu, z hrabání z práce – z toho věčnýho mlácení pantem při prodávání sebe sama (o nářadí a šroubech ani nemluvě :-). Proto si občas s gustem zastonám. Jako, samozřejmě. Suma sumárum za posledních mufnáct a něco let už to byly řádově stovky dní nemocenské. A ani jednou jedninkrát mi nepřišla kontrola... Takže jsem časem docela zdrznul. A tak jsem se rozhodl o nemocenské vymalovat. Přes pyžamo jsem přehodil starý zacákaný plášť a než jsem se starou štětkou (pardon) vylezl na štafle, pustil jsem si k tomu z rádia „Tri dni ma naháňali, ešče ňa nedostáááli...“ Takže jsem pak neslyšel přijít domů ženu, která přiletěla ze služební cesty o den dřív, teprve až na mě udělala „BAF!“ A už mě vezli... S infarktem, kýblem naraženým na hlavu a štětkou - s kolíkem zaraženým v krku... Ale teď už jsem z nemocnice zpátky, mám permanentku na bazén, přestal jsem kouřit (bojím se ale svádění od švagra, až zase začneme chodit na Viktorku) a na zákazníky i na ženu se furt usmívám širokým srdečným úsměvem šťastného debílka, tím širším, čím hlasitěji na mě ječí kvůli slevě nebo špatně vyžehlenému prádlu... // Ohledně doporučení filmu – pan Husák odvedl čistou práci, ať už na štaflích, při revizních přepadovkách nebo pod kapačkami, jsou tam dobré fórky i věci k nostalgickému pousmání, ale stejně se na tuhle přímo ze života omalovanou tragikomedii pro přeživší pamětníky už asi nikdy nepodívám. Mám totiž předsevzetí žít zdravě a to mimo jiné taky znamená vyhýbat se depresivním zážitkům... To si radši koupím (novou) štětku a místo pouštění rádia si oba zazpíváme... ;-) ()
Řehoř Maršíček je charakterní, přísný a o zdravý způsob života se snažící kontrolor. Všechny tyto vlastnosti ovšem rychle mizí, objeví-li se v jeho blízkosti alkohol či vdavekchtivá žena. Lehká komedie o pracovní politice dob minulých, v čele s vynikajícím Františkem Husákem a dalšími skvělými herci. ()
Námět už za těch několik let přestal být aktuální. A to je vlastně problém celého filmu, který ztratil na své aktuálnosti. Když František Husák coby kontrolor práce neschopných obchází své "pacienty", setkává se opravdu s výtkvětem tehdejší socialistické společnosti a zažívá nejeden trapas nebo nedorozumění, při setkání s nimi. Je to sice ve většině případech úsměvné, ale jen pro dobu, ve které to bylo natočeno. Za dobré herecké výkony a neobvyklý námět podpořený solidní režií to vidím na 60%. ()
Jaroslav Papoušek zůstal z tvůrčí trojice Forman – Passer – Papoušek jediným, který neemigroval a nadále točil filmy v Československu. Cosi se mu z té původní originální poetiky podařilo zachovat a přenést do dalšího období... i ten hodně socialisticky založený snímek Televize v Bublicích aneb Bublice v televize (1974) měl cosi v rámci formy a nápadu do sebe. I tahle lehce satirická komedie z půlky 80. let není zdaleka tuctovým dobovým produktem, tematicky dost vyčnívá z davu a v něčem mi připomínala spíše tehdejší komedie ze sousedního Polska. Samotný námět muže v rekonvalescensci po infarktu je sám o sobě více než hořký, úvodní a závěrečná scéna vytváří stejně tak hořký cyklický ráz věčných problémů člověka v boji proti neschopnosti dodržet svá stanovená předsevzetí. Trampoty, jaké bývalý pan účetní Maršíček mezi tím prožívá, posouvají téměř celý film do komedie, která má občas štěstí na povedeou scénu, pointu či vtipné nápady (např. romantika důchodců na zahradě pod černým a žlutým deštníkem). Maršíčkův představitel František Husák mě tak nějak střídavě bavil a otravoval, asi jako celý film. Husák asi víc otravoval, film jako celek asi více bavil. Naštěstí netrpěl příliš dlouhou stopáží, jen z toho zajímavého tématu toho šlo vytřískat daleko víc. Zajímavější průměr: 60% ()
František Husák exceluje. Jelikož hraje roli kontrolora nemocných, tak si užije s lidmi kdejakou šprýmovinu a my, diváci, co ho máme rádi taky. ()
Franta Husák nezkrotný živel v příběhu snad tak trochu z vlastního života. Papouškův milý příspěvek do osmdesátkové mírně uvadají čs komedie s pořádnou porcí známých tváří. Nejlepší byl kurevník Kemr :-)) Terezu Pokornou jsem viděl od Lásek mezi kapkami deště vůbec poprvé. ()
Jaroslav Papoušek natočil film na motivy divadelní hry Vlastimila Venclíka "Vrať mi pyžamo". Satirický pohled na společnost je místy vtipný, celkově tragikomický. ()
Hele, já ten film prostě nemám rád. To, jak Papoušek na svého antihrdinu háže jeden průšvih, nezdar, trapas, depku za druhým, a na konci dokonce naznačí, že přes křídla sbíječky před nemocnicí jeho duše odešla do nebes... Jako ano, existují takoví sralbotkové, kteří v duši mají touhu po vážné hudbě a souznění s vesmírem, ale v reálu se nedokážou zachovat jako chlapi, být sami sebou a říct rozhodné NE komukoliv, především ženským a chlastu, ale tady už mi to přišlo moc a za čarou. Za statistickou pravděpodobností. Jistě, něco si přivodil sám, spoustu věcí, ale jindy za to zase tak moc nemohl. Navíc se život skládá i z pozitivních a příjemných věcí, které tady jsou podány zase negativně... Nevím. Kemrova role mi přišla také hodně přes čáru. Panoptikum podivných „marodů“ je opět přehnané a hnané do extrému (Čepek, Heřmánek) a vlastně kromě suchého konstatování nic jiného nenabídne. Takže spíše taková přehnaná tragikomická balada, u níž je jasné, jak to skončí (haha, to snad ani ani není spoiler: rozhodně ne happy endem) a nic to moc nedá. Kromě depky a smutku. ()
Tragikomická hořká komedie o životních peripetiích Řehoře Maršíčka, který se rozhodne po infarktu žít zdravým způsobem života. Předsevzetí je hezká věc, skutečnost však často bývá odlišná... ()
Je to trochu divnej humor, ale mně to bavilo. A dost často hodně. Husák je výbornej, zvlášť když má evangelizující fázi a přesvědčuje chlapa v tramvaji o tom, že by měl žít zdravě. Hodně podceněný film. ()
Reklama