Režie:
Hynek BočanKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Petr SkoumalHrají:
Vlastimil Brodský, Josef Kemr, Petr Čepek, Jiřina Bohdalová, Emma Černá, Klára Jerneková, Karel Heřmánek, Vilma Cibulková, Jan Hartl, Pavel Fiala (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Svérázný všeuměl Joska Platejz žije sám v nádherné krkonošské chalupě. Přestože neustále tvrdí, že nikdy nikoho nepotřeboval, nepotřebuje, potřebovat nebude a nejlepší je být sám, snaží se sám nebýt. Proto vyvařuje partě dřevařů, přátelí se s hajným Fandou a učitelem Kroupou a touží po návštěvě svých dětí, které žijí s rodinami v Praze a nikdy za ním nejezdí. Když je sám navštíví, zcela zjevně mají zájem pouze o jeho peníze a chalupu. Zeť Lojza s kumpánem ho dokonce přepadnou a chtějí ho okrást. Naštěstí se včas objeví mladý dřevař Jarda, který útočníky přemůže. Příliš šťastně nedopadne ani setkání s pohlednou padesátnicí Helenou, do níž se Joska bláznivě zamiluje. Netuší, že je to protřelá podvodnice, která ho chce připravit o peníze. Naštěstí jeho smutek nikdy netrvá dlouho, protože má nejen šťastnou povahu, ale také schopnost vzdorovat ranám osudu. (TV Nova)
(více)Recenze (143)
Melancholickou náladou je protkán tento klidný příběh stárnoucího kutila a samotáře, který touží po společnosti na své zastrčené chaloupce v podhůří Krkonoš. Vlastimil Brodský předvádí standardně nadstandardní skvělou práci při ztvárnění naivní role Jozky Platejze a sekunduje mu při tom plejáda nezapomenutelných skvělých herců. Nejlepší kus tu ale zahrála, překvapivě, Jiřinka Bohdalová, která naprosto přesvědčivě vdechla život své prohnané postavě. Obědy pro dřevařskou partu, rozmluvy nad viržinky Borodiové a věčné peripetie se ženami, to vše zosobňuje hořkosladký klenot. Ač smutný, přece veselý je tenhle film s nádechem nostalgie a tragické skutečnosti lidského bytí a nebytí. Rozhodně patří k české klasice, kterou je třeba vidět. 80% ()
Příběh naivního muže, který až moc důvěřuje lidem a nedokáže prokouknout žádnou špatnost. Herecký koncert Brodského a Bohdalové. Smutný, tragikomicky laděný film, který kvůli "Bróďovi" stojí za vidění. ()
Mě se na chodníku občas taky něco přilepí na paty, ale smích to teda FAKT není ! Vlastně on se smích nepřilepil ani do tohoto filmu. Osamělost ruku v ruce se stařím musí být asi hodně smutná záležitost. Jedinou radostí na tomhle filmu jsou opravdu vynikající hererecký výkony a nádherné záběry Krkonoš. ()
Opravdu necekane povedeny film - Brodsky i Bohdalova zde predvadi naprosty herecky koncert a samotny scenar je taktez na vysoke urovni. ()
Hynek Bočan má na svém kontě řadu skvělých filmů a tohle je jeden z nich. Citlivý a posmutnělý vhled do života muže, samorostlého solitéra, jehož dostihlo stáří a samota... Už samo usazení do osamělé horské chalupy kdesi v Krkonoších je symbolické - sem člověk utíká před světem. Joska Platejz však ve své samotě štěstí a klid nenachází, latentně je u něj přítomna potřeba komunikace a vztahu coby opory. Jeho vlastní syn mu příliš jistoty a zpětných vazeb nenabízí (vynikající scéna, kdy Jozka odpovídá Heleně, že žádné děti nemá...) a ani kruh blízkých přátel a sousedů jeho vnímání životního naplnění úplně neodpovídá. Jiskru do podzimu jeho života může přinést jedině láska... Krásná smutněveselá úvaha nad pocitem a darem štěstí, nad vitalitou uprostřed rezignace opotřebení věkem a únavy z dlouhého života, nad neodvratitelností stáří... Vynikající Vlastimil Brodský (v jedné z rolí, kde hraje hodně jakoby sám ze sebe...všichni víme, z jakých důvodů a jaký způsob odchodu v životě nakonec sám zvolil... ), jakož i první liga českých herců (Kemr, Čepek, Bohdalová...), to, co Vladimír Michálek později pojmenovával ve svém Babím létě, to tu Hynek Bočan úspěšně o dekádu dříve pojmenovává také - stáří je hrozné, ale je třeba se mu postavit... ()
Melancholický smutek, kde skřípe akorát děsuplná osmdesátková syntetizátorová "hudba". Muselo trvat roky zkomponovat jí tak, aby se naprosto nehodila ani k jedné jediné scéně. Jak k tomu přijdou chudáci herci, kteří ze sebe dostávají to nejlepší a jediné co z toho má divák jsou ty pazvuky, které trhají uši. Jinak bez sebemenších výtek. ()
Nejbrodštější možný Brodský ve své obvyklé podobě a formě jako svérázný samotář s kupou nápadů, chutí do nových činností, přesvědčením o vlastních schopnostech, ale přesto též s těžko vysvětlitelnou a popsatelnou skepsí z osamělosti a také z nezastavitelného stárnutí. Člověk, který si většinu ze svých trablí zavinil sám, ale nebyl by to on, kdyby jimi netrpěl. Člověk, který se rozešel ze svou rodinou, a zařídil si svoji vlastní z lesních dělníků a hajného. Člověk, který by ještě rád nalezl velkou lásku, ale dobře si uvědomuje, že pravděpodobně je na ní příliš starý. Ale hlavně tato vlastně autobiografická postava pana herce Vlastimila Brodského netrpí žádnými ohavnými rádobysymbolizujícími rysy, které tak často úplně dělají z obyčejných lidí "hrdiny" a "velké lidi". Ani náznak nepřirozeného patetismu, falešné nostalgie a zastírajícího sentimentu! Jednoduchý, a proto tak složitý a pravdivý člověk! ()
Sympaticky skromná tragikomedie s dobrými výkony pánů Kemra, Čepka a Heřmánka. Vlastimil Brodský hraje poctivého důvěřivce s tváří oddaného baseta a protože něco podobného hrál i mockrát předtí a potom, není to IMHO nic mimořádného. Ale za pozornost stojí hlavně Jiřina Bohdalová. Postava podvodnice Heleny sice přijde až ve druhé polovině a je rozsahem nevelká, ale trvám na tom, že je to jedna z nejpůsobivějších kreací, jaké kdy ve filmu sehrála. 70% ()
Hodně mi to připomíná pozdější Babí léto. Hlavně atmosférou a tím, že se nenechá odradit od života a žití. Bohdalka tu má celkem příjemnou roli. Nemyslím, že jí nalítl, protože mi nepřišlo, že by ho chtěla podrazit. Ale Heřmánek tu má pěkně špatnou roli. Hlavně jedna jeho replika mě rozesmála málem až k pláči (samozřejmě v souvislosti s jeho předešlým jednáním). A vsadím se, že asi i většinu lidí, kteří to viděli: Ale tati. To přece byla jen legrace. Vždyť se zas až tak moc nestalo? Jak mám Heřmánka rád, tak tohle byla asi jeho nejhorší role. ()
Čekal jsem teda něco jinýho. Tady je v žánru uvedeno "komedie", navíc i podle názvu jsem tak nějak předpokládal, že se u toho člověk zasměje. Ale tohle mi teda moc jako komedie nepřišlo. No možná chvílema by se to dalo považovat za hodně hořkou komedii. Rozesmála mě snad jediná hláška: "Až mě pustěj z vězení, tak ty už budeš prdět do hlíny." Je to takovej obyčejnej film ze života, spíš smutnej. Pro mě celkem průměr... ()
„Kdybys něco potřebovala, tak stačí zaklepat.“ Komedie? Pěkně hořká. Čekal jsem, že se zasměju víc. Ovšem, nakonec mi to vůbec nevadilo, protože i bez toho jde o velmi kvalitní podívanou. To, co předvádí zejména Brodský a Bohdalová (v pro ni velmi zajímavé a padnoucí roli), je herecký koncert (za zmínku stojí i Kemr a Čepek). Ale krom nich je film o atmosféře. Tu veselé, bezstarostné a idylické, pak zase rozjímavé, smutné, se životem a osudem smiřující se. Když vidíte, jak si pánové dávají pstruhy s bramborem, zalévají to vším možným, u toho kouří a hrají karty, říkáte si: sakra, co těm chybí?! Nic! Alespoň chvíli ne. Než dorazí skrývaný smutek ze samoty (dané nejen stářím). A o tomhle film vlastně je. A já osobně Josku v lecčem chápal, tudíž mi i snímek samotný byl něčím blízký. A při odmítnuté „nabídce“ jsem měl na krajíčku. Samotný závěr se mi též líbil, celkově to bude za silné 4*. „Náhodou je to báječná ženská!“ - „Nikdy! Nikdy!“ - „Tak ňákou jinou!“ - „Jinou? Nikdy. Za to pošmistrovou…“ - „No?“ - „Tu taky nikdy.“ ()
Spíše smůla než smích. Naštěstí pro důvěřivce nemusí všechno skončit zle, když máte kolem sebe pár přátel, kterým věřit můžete.. Bočan nenuceně, úsměvně a lidsky o podzimu bytí s vším tím osaměním, nezájmem a využíváním, co nesmí převážit nad aspekty, které stimulují vůli jít životem dál. Sólo pro Brodského, který lehce mrazivě predikuje svůj vlastní prosinec i jeho dva milordy Čepka s Kemrem (když je druhý jmenovaný spouštěn z domu celý v černém ve lžíci bagru, vypadá jak Magneto). Vzhledem k četnosti produkce Joskovy MLKJ (Mobilní Lesní Kuchyně a Jídelna) a dalším dobrotám ležícím na stolech, je doporučeno dívat se po vydatné večeři a s lednicí omotanou řetězem.. ()
Barbora Hlavsová let 80. a samozřejmě předstupeň k Babímu létu. Jsem ochotná přidat jednu * za fakt, že Bohdalová během normalizace neměla lepší roli v projektech FSB. Takže buďme rádi alespoň za tuto předehru k Přítelkyni domu smutku. ()
Pocta životu uprostred kopaníc. Častokrát prekvapivo gurmánskejšiemu a radostnejšiemu ako vo veľkomestských epicentrách. Napriek chybám a omylom, ktoré neobchádzajú ani prezieravých. ()
Krásně trpký film, ve kterém mě bavilo všechno, ale nejvíce nefalšované přátelství Vlastimila Brodského, Josefa Kemra a Petra Čepka. Stejně jako výkony Karla Heřmánka a Jiřiny Bohdalové mi ovšem v paměti utkví i parádní výstup Jana Krause. Zkrátka skvěle napsaná, zahraná i zrežírovaná věc, co chtít víc. ()
Lahůdkové herecké obsazení (pro mě snad nejoblíbenější Brodského role), krásné prostředí hor a lidsky obyčejný příběh jednoho milého samorosta... humor je tady spíše nahořklý, ale mám tenhle film prostě ráda. Chtěla bych posedět s hajným Čepkem a panem učitelem Kemrem před chaloupkou s nádherným výhledem u bašty připravené Bróďou, projít se po tomto svérázně upraveném obydlí, zatřepat s Bohdalkou a říct jí, ať není pizda, nakopat do koulí Heřmánka a přerazit mu hnáty... Zmínila jsem se už, že mám tenhle film prostě ráda?:-) Fakt nevím, co mi brání mu napálit plných 5 hvězd; až se mi smích bude lepit na paty příště, musím to zjistit. 85% ()
Brodský se mi nalepil na srdce. ()
Tento film by bez Brodského nebyl ()
Tuhá tragikomedie se skvělými osobnostmi českého hereckého nebe. ()
úsměvy a cukroví se lepí na pa(n)ty, kafe voní po celém obýváku a malé překvapení v podobě velkých herců se line z obrazovky... dobrý scénář a poetické nevšedno se snoubily se stejně tak nevšední povánoční harmonií a dodaly tak ospalému odpoledni příjemnou horskou příchuť. a odteďka prozkoumávám vrzající schody. 70% ()
Reklama