Režie:
Jaco Van DormaelScénář:
Jaco Van DormaelKamera:
Walther Vanden EndeHudba:
Pierre van DormaelHrají:
Michel Bouquet, Mireille Perrier, Sandrine Blancke, Klaus Schindler, Pascal Duquenne, Nicolas Duvauchelle, Harry Cleven, Bouli Lanners, Bernard Yerlès (více)Obsahy(2)
Thomas a Alfred přišli na svět přibližně ve stejnou dobu. Během následného požáru v porodnici se sestry horečně snažily zachránit všechny novorozence. Thomas trpí utkvělou představou, že si zaslouží Alfredovo štěstí, který se narodil do bohaté rodiny. Všem tvrdí, že byli v tom zmatku při narození zaměněni. Veškerá smůla – od ztráty sestry až po neschopnost navázat vztah s Evelyne – by se místo jemu měla lepit na paty Alfredovi. Nyní již zestárlý Thomas spřádá plán pomsty svému celoživotnímu protivníkovi, muži, který mu ukradl celou existenci... (Cinemax)
(více)Recenze (37)
Forma skvělá, obsah slabý a nedotažený. A přitom ten námět je sám o sobě hodně zajímavý, ale Dormael ho podal tak, že je celkem rychle jasné, jakým směrem se to asi bude ubírat (i když je to vyprávěné retrospektivně) a co z toho vlastně vypadne, takže je celý ten koncept až moc předvídatelný a bez čehokoli navíc. Vlastně ani o Thomasově životě se tolik nedozvíme - nebo aspoň pro mě to bylo málo, abych s ním dokázal soucítit a nějak chápat, proč si myslí, že má život na nic. Je to napsané spíš povrchně, než aby to šlo pořádně do hloubky. Všechny tyhle nedostatky scénáře se pak snaží vynahrazovat právě forma, která je skutečně působivá, nápaditá a do jisté míry i propracovaná, ale to nejlepší předvádí na začátku a na konci, prostředek je takový nijaký. A jestli jsem dobře pochopil - to ten film fakt obhajuje incestní vztahy? Třeba to je jen můj pocit, ale ti dva se k sobě prostě měli až moc... Celkově to tak pro mě je zajímavá kuriozita, kterou jsem rád viděl a která určitě má něco do sebe, ale svůj potenciál využívá jen na půl a snaží se co nejvíc tvářit, že to vlastně bohatě stačí. Mě ne. 3* ()
35. LFŠ Netradiční snímek. Trocha surrealismu, trochu děcké křivdy a nečekaný konec nazávěr. ()
smutny film, s kopou retrospektív. Nie vždy mi to vadí, tento krát od začiatku áno. Škoda, čakal som viacej. ()
Nenápadné a přesto veliké 90% ()
Rozhodně nesdílím většinové nadšení z tohoto snímku. Začátek mě popravdě málem odradil. To přeskakování mezi jednotlivými liniemi bylo velmi zmatené. Sice jsem si na něj postupně zvykl, ale přesto mě to otravovalo až do konce. Navíc mi až na dětské představitele absolutně nesedlo obsazení. Protivný stařec (i když dobře zahraný) ani unylý chlápek v krizi středního věku v jednom, který si řeší svá traumata z dětství, mi k srdci také rozhodně nepřirostl. Ano, námět a příběh byl pozoruhodný. Nicméně formální stránka mě velmi rušila a kvůli ní jsem se do příběhu stejně nedokázal naplno ponořit, což je velká chyba. Nakonec hodnotím podobně jako Zbrusu nový zákon (jiný film od tohoto režiséra) a dávám dvě hvězdy. ()
Tik tak ()
Toto je tak depresívny film, že po jeho pozretí som si musel pozrieť zopár sitcomov na rozveselenie. Ten film mi normálne spôsobil počas pozerania depku, preto som mal z neho najprv zmiešané pocity a ohodnotil som ho 1 hviezdou. Keď ma to však prešlo, tak som mu dal zaslúžené 4 hviezdy. Ten príbeh je naozaj sklučujúci, beznádejný avšak bez nejakej hlbšej myšlienky, ktorá by všetky negatívne pocity opodstatňovala. Samotné rozprávanie je ponuré, a keď v živote hlavného hrdinu predsa len zaiskrí nádej, tak je tak sfúknutá, že divák si myslí, že horšie to už nemôže byť. A ten záver je taký divný. ()
Já žiji Tvůj život a Ty žiješ ten můj. Thomas Hasebroeck vs. Alfred Kant. Bravurní filmová hříčka, kde se hraje o život od první chvíle, která mi vyrazila dech a zároveň mě velmi dojala. Nelehké téma zpracované lehkou formou, pěkně napřímo vyprávěno bez žádných obezliček, jak je život krutý vidíte bez obalu a ve vší absurdnosti, a proto Vás dílo zasáhne a už nikdy nepustí. ()
"Zostarol si. Si dedo." "Len tak sa dá vyhnúť smrti v mladom veku." Film, ktorý je len veľmi ťažko zaradiť, keďže si berie prvky všetkých možných žánrov (dráma, film noir, čierna komédia). Môj zásadný problém s ním je ten, že celá jeho štylizácia pôsobí hrozne nasilu (napr. tá odpudivo šťastná rodina na americký spôsob 50. rokov). Takým je aj ten čierny humor, väčšinou úplne nevtipný, takými sú aj postavy, do jednej dosť protivné, na čele s odpudivým hlavným hrdinom (predovšetkým v strednom veku). Nejako zvlášť ma nebavil ani dosť nezaujímavý príbeh, rozprávaný retrospektívnou formou, navyše aj s poprehadzovaným poradím a premiešaný s podivnými fantáziami hlavného hrdinu. A korunu tomu nasadzuje tá hrozne vtieravá odrhovačka, ktorá tam dookola hraje. ()
Přenádherný debut Jaca van Dormaela...jenom škoda, že netočí častěji... ()
Snímku nelze odpustit podivnou dějovou poslepovanost, která zejména ze začátku působí nepříjemně amatérsky a divák díky tomu není vtažen do příběhu, aniž by nepřemýšlel nad řemeslnou stránkou věci. Což je špatně. Ovšem v části, kdy dojde na odhalení podstaty problému, van Dormael čaruje jako málokdo před ním a po něm. Melancholická pohádka, připomínající Amélii, v závěru stojí před rozhodnutím dvou radikálních konců. Na výběr je deprese a podivnost. Van Dormael nemohl udělat špatně, ať už by vybral jakkoliv. Smysl filmu totiž netkví v konci. ()
Celý snímek jde popsat jedním slovem - bramboračka. Pokusím se pojmenovat alespoň některé ingredience: přejetá kočka, obsedantní paranoik, mentálně postižený, tři požáry, prsa dospívajícího děvčete, padající vojáčci, ztracený otec, maso pod kloboukem, běžící krtek, Číňan, revolver, mokrý z nosu. Přidáme prvky filmů dětského, rodinného, dramatu, komedie, gangsterky, thrilleru, špetku Spalovače. Čtyři časové roviny. Jedna laškovná odrhovačka. Důkladně zamícháme a podáváme nadšenému publiku. Bolení břicha nelze vyloučit. ()
Příjemný snímek. Skvěle pracující s časovou osou, v které se i přes zdánlivou chaotičnost a míchání reality s představami hlavního hrdiny divák neztratí. Sympatičtí herci. Frankofonní atmosféra. Retro barevnost. A vůbec... Jestli tohle byl režisérův debut tak už vím proč se mi líbil jeho další film Osmý den. ()
Jaco van Dormael neseká filmy jako Baťa cvičky, ale když už něco vytvoří, je to precizní, originální, plné nápadů a má to duši. Vypráví o osudových věcech s dostatečným nadhledem a s mimořádným vkusem. V jeho filmech nenajdete zbytečné dialogy ani záběry, jsou plné nápadů a zanechají po sobě hlubokou stopu. Zdatný agent by to nazval plýtváním, já tomu říkám umění. Tenhle film je příliš krásný a dokonalý, než aby se o něm dalo rádobyodborně polemizovat. Navíc mne úplně zaměstnávají otázky a emoce, které ve mně vyvolal. ()
75 % ()
Pěkné, ale asi mi zrovna nesedlo do nálady. Artovější záležitost. "Život je příběh vyprávěný kreténem." ()
Strašná psychárna. ()
Reklama