Režie:
Petr ŠíchaScénář:
Viktorín ŠulcKamera:
Roman PavlíčekHudba:
Martin NěmecHrají:
Karel Zima, Sylwia Wysocka, Karel Roden, Jiří Ornest, Jan Přeučil, Tomáš Krejčíř, Jiří Wohanka, Silvia Petöová, Jakub Wehrenberg, Ernesto Čekan (více)Obsahy(1)
V učňovském internátu se odehrává příběh inspirovaný skutečnými událostmi, osudy několikanásobného mladistvého vraha. „Série sexuálních vražd! Skutečný případ, který se může kdykoliv opakovat.“ (oficiální text distributora)
Recenze (82)
V pražských kinech se promítal od 25. 7.1991 (Hvězda) ()
Viktorín Šulc a Petr Šícha, první ještě dávno předtím, než ho "objevili" v konkurzu ČT o nejlepší detektivní scénář (Muž, který vycházel z hrobu) a druhý roky do doby, než začal natáčet nechutné Magnuskovy výpotky. Tady se ovšem taky nepředvedli - hnusný porevoluční guláš, v němž nefunguje ani "detektivní" zápletka, tím méně motivace postav, vše snímá hnusná nekoncepční kamera a podtrhuje odpudivá, kolovrátková elektronická hudba o několika akordech, která zní celým filmem. Spojení se spartakiádním vrahem je tam jen proto, aby se na film chodilo a příběh z něj vůbec nevychází - tudíž toto spojení nedává smysl. Jinak mi to nedá, abych nereagoval na některé komentáře - snažím se pochopit, že někoho může pobouřit trocha násilí nebo pár odhalených hrudníků - ale termín "umělecká nebo morální cenzura" je nepochopení termínu a souvislostí. Cenzuře, která u nás byla za socialismu, nešlo ani o to, aby byly filmy umělečtější nebo morálnější. Šlo pouze o to, aby filmy obsahovaly to, co prosazovala KSČ. Takže jediné, co bylo skutečně amorální a neumělecké, byla cenzura samotná. ()
Já nechápu, když to byla kriminálka, proč se půlka filmu věnovala šikaně a celkovým poměrům v domově mládeže ?? Proč se neukazovala práce naší kriminálky ? Roden (hraje poldu) vždycky někam přiběh vystresovanej jak kráva a to bylo všechno. A co měla znamenat ta prologová vražda ? Já si v první fázi myslel, že ta holka má orgasmus. Drtivý bylo, jak ten sériák šel vždycky za nějakou holkou a funěl takovým způsobem, že by ho slyšeli až v ústavu pro hluchý, ale dotyčné děvče šlo jak kdyby mělo místo uší jabka. ()
Hustý a odvážný ve všech směrech!!! To máme ale mládež ! Nechce se mi uvěřit, že film byl relativně z 90 roku. Či šel v tomto roku přímo do distribuce. Sám bych ho zařadil bych někdy na začátek osmdesátek...Pro mě doposud neznámá, neříkám že to bylo to úplně nej, ale hustou a depresivní atmosféru (výtah, sklep, ponuré, tmavé a špinavé chodby) k tomu téměř hororová hudba Martina Němce, to všechno se připočetlo a výsledek byl silnější než jindy.. Šikana starých mazáků (učňů), si v mnohém nezadala s šikanu vojenskou! Tady se ukázal zejména Ernesto Čekan v roli Zupáka, který byl nakonec nečekaně potupen.. Režisér evidentně musel zažít nebo prožít nějaké trauma, ano film svým skutečným dějem a celkovým pojetím ztvárněním připomínal některé naše starší krimi klasiky.. ()
Tenhle film je dneska zajímavej možná už jenom jako taková kuriozita. Ze začátku to vypadalo, že to bude o šikaně někde na učňáku, ale nakonec z toho vylez nějakej kriminální příběh. Nejvíc mě na celym filmu asi zaujal legrační účes Karla Rodena. ()
Funí to jak Karpíšek s černou punčochou, ale tentokrát je to deviant bodavý.. Byť odehrávající se v roce 1986, je tam hmatatelná ta tvůrčí otevřenost a divoká estetika velmi raných devadesátek. Výsledkem je žánrová slátanina, při které se odpudivost prostředí vtiskla do formy a obsah chaoticky vede postavy až k podivné scéně kořenů zla. Při tom chvílemi hraje hudba jak z Terminátora a chvílemi jak kdyby někdo brnkal na gumičky natáhnuté na krájecím prkýnku. Po herecké stránce prachbídné, šikanátor Ernesto je out jak Rodenova přehazovačka. Aspoň že Kvído už zkrotil tu předčasnou ejakulaci.. ()
Typickej těsně porevoluční kousek se všemi klady a zápory. Atmosféra šikany na učilišti a hlavně vzpoura holubů proti mazákům nemá chybu a slizkej Přeučil je naprosto přesnej. Oproti tomu to vyšetřování sériových vražd tam je jaksi navíc a nemá dostatečný prostor, takže čistý neurážející průměr.50% ()
Drama z prostředí chlapeckého Domova mládeže, odehrávající se za idylicky bezchybných dob socialismu - rajská dokonalost, spokojenost a optimismus prýští z každého záběru na dekadentně omšelé exteriéry a útulně temné interiéry. Domov mládeže je plný přátelské atmosféry: starší chlapci se pečlivě věnují těm mladším, disciplínu udržují kutivovaným verbálním projevem, dbají na fyzičku dětí zábavnými soutěžemi, odolnost testují láskyplnými údery pěstí. Tito 17-letí hoši jsou pochopitelně uctiví ke starším, galantní k dívkám, po nocích mají hravou náladu a svým roztomilým halekáním zpříjemňují spánek spoluobčanům, případně si od nich sem-tam něco vypůjčí (nevracejí pouze kvůli zapomnětlivosti - inu, mládí). Personál Domova mládeže je kamarádsky benevolentní, z napadení vychovatelky nedělá žádnou vědu a tělocviku navíc pro mladší, podlitinami poseté chovance si nevšímá. Starosti má ovšem policejní vyšetřovatel Karel Roden, s vizáží a projevem Hitlerova oblíbeného levobočka: v revíru se mu množí mladé ženy, kterým kdosi vytváří v organismu 15 cm hluboké bodné rány (nožíkem s asi 7 cm dlouhou čepelí). Pro diváka poněkud nepochopitelnými metodami policie pátrá po násilníkovi, jež tak bezohledně rozvrací socialistickou idylku... Film se pyšní nevalnou audiovizuální kvalitou, hudbou hrající na nervy a nepříliš přesvědčivými hereckými výkony. Námětu nechyběl potenciál, který byl spolehlivě nevyužit: příběh je roztříštěný jak úsměv po polibku kladivem - věnuje se spoustě vzájemně málo souvisejících problémů a množství postav, ovšem žádné pořádně, jen klouže po povrchu. K postavám si nelze vytvořit bližší vztah, v nejlepším případě je budete nesnášet, povětšinou vám však budou ukradené, protože se o nich prakticky nic nedozvíte. Očekávání: nic-moc, výsledek: nic-moc, hodnocení: průměrných 51% za solidní atmosféru. ()
„Mladou frontu“ jsou úvodní slova tohoto filmu, který pak dlouho, velmi dlouho vypadá na dvě hvězdičky: sice nikoli úplně marný, také však nepříliš zajímavý dokonale typický produkt své (přelomové) doby: strašně hustě drsňácká krimi s problematikou (přičemž nejhustější a nejdrsnější je zde Rodenova patka, již po právu oceňuje každý druhý komentující), v obou těchto aspektech klasika pozdně husákovské éry, s těsně posttotalitní erupcí povrchního nadšení z odstranění cenzury. Silně klišoidní je Přeučilova postava „pokryteckého ředitele“ a její postupy, jakož i marginální postavy a la „lhostejní spoluobčané“, ale ani typové z intru právě neoplývají přesvědčivostí, takže mi film připadal zajímavý převážně jen zobrazováním bezútěšné mrzkosti života mravně a ideově vykořeněných širokých nevzděaných vrstev tuzexového socialismu (s patřičnou kulisou šedivého velkoměsta) a ovšem také jako parádní retrokonzerva (už jen modes robes vrahových obětí nebo metalácké džisky stojí za to). Především mě, jako značnou část komentujících, frustrovala Šíchova (pro nějž je sexuálně motivované vraždění mladých žen nezvedenými výrostky zřejmě oblíbeným tématem) snaha slátat k sobě co nejvíce „souvisejících problematik“. Ale někdy v průběhu filmu mi to celé začalo dávat smysl: okamžitá moc (nadvláda) nad druhým, násilí, sex – všechny tyto aspekty jsou posléze organicky propojovány a to různými cestami: třeba via sexuální problém celého případu (viz třeba noc jiného učně s „dámičkou“, po níž následuje Rodenovo ráno); nebo via fenomenologické odkrývání podstaty šikany (z obou stran tohoto vztahu): na všech frontách se ukazuje neschopnost stát rovně před silnějším (zde upozorňuji na reflexi názvu „silnější než já“ v komentáři od jicholy) – v tomto ohledu není ani tak zajímavá „vzpoura holubů“, jako spíš pozdější vyšetřování „mazáků“; všímej si též šikanózního vystupování kriminalistů, nezapomeň, že mazáci byli původně též holuby, zahrň marginální postavy, atd., nebudu vše jmenovat: situace potřeby násilného přemožení (zjevně či skrytě mindrákózní) je přítomna na každém kroku. Zajímavou (byť nikoli podstatnou) spojnicí je v celém příběhu obojí role oné dámičky (prostitutka, policejní volavka). Zkrátka: nejde tu o naivní snahu postihnout kauzální souvislosti, nýbrž o ukázání rodové psychologické příbuznosti toho všeho, přičemž nepřehlédněme, že to vše jsou též složky vrahovy zvrácené potřeby, jejíž sexuální povaha je (ve filmu) skrytá a to možná i jemu samému - jeví se jako nenávist k sexualitě (a ovšem k ženám). Takže jsme na třech hvězdičkách. Celá finální sekvence (od dopadení vraha až po rozjezd titulků) pak přidává tu čtvrtou. „Psychologické vysvětlení“, které se zde předkládá, je sice poněkud naivně zkratkovité, ale podáno tak náhle a extrémně stručně jako pádná facka v samotném závěru působí nesmírně silně (čímž se ovšem působivost celé sekvence nevyčerpává). Doporučuji neupínat se na otázku realistického postižení případu a psychiky spartakiádního vraha a „skutečné události“ brát v potaz jen jako inspiraci. Výjmečně se mi vyplatilo přečíst si předem něco komentářů, jmenovitě ten od type_B, bez jehož náhledu „zobrazuje společnost, která je totálně v rozkladu“ by mi možná kvality tohoto filmu zůstaly skryty (bohužel však proto nemohu ocenit vtipnou a trefnou kritiku od Phobie). Otázku, zda jsou ony kvality autorským záměrem nebo kouzlem nechtěného, musím přenechat jiným. /// Dodatek po druhém zhlédnutí: Ty 4 hvězdy určitě nejsou příliš, celkový dojem na podruhé velmi dobrý. Jako nový poznatek dodávám, že instalatéři na fušce dostávají k obědu párky, Roden s milenkou snídá párky a pečetí to číšnice v hospodě, když nabízí Rodenovi jídlo: "...máme báječný párky, debrecínský". () (méně) (více)
Dobové možnosti filmové uvolněnosti paradoxně film kazí. Ať už jde o chvílemi tragické (ne)herecké výkony, či snaha ukázat ve filmu co možná nejvíc, hlavně jde-li o erotickou část. Naneštěstí i tyto části nestojí za nic. Základem určitých kvalit je velmi slušně se vyvíjející krimi příběh (samozřejmě s prvotním odhalujícím efektem) a skutečně výborná hudba. Myslím si, že P. Šícha není dobrý režisér, o čemž svědčí všechny jeho filmy. ()
Naprosto zbytečný epilog, který navíc zcela odporuje skutečnému Strakovu dětství, a podivná hra na super tvrdé policisty mi poněkud pokazily dojem z jinak velmi dobře gradované a tudíž i napínavé kriminálky, jíž hodně pomohla Pavlíčkova hravost. ()
Na mne ten film působil jako dílo diletanta, který chtěl za každou cenu využít příležitosti absence (umělecké i morální) cenzury po pádu socialismu a zaujmout diváka syrovostí (šikana, nahota). Jenže to zdaleka nestačí. Děvek, které jsou ochotny ukázat před kamerou cokoli, je dnes dost a dost, a naturalismu v zobrazování násilí neméně. I po herecké stránce mi připadalo, jako bych se díval na nějaké ochotníky. Takže s odstupem času zůstane z Šíchova filmu jenom to neumění... ()
Nikdy nezapomenu na vypravování vyšetřovatele tohoto nezvyklého sadistického činu. Hraný film je vždy nastylizovaný, takže nepředčí sílu dokumentu. Už proto, že se v něm vše 'dávkuje'. ()
Pokus o dramatickou rekonstrukci případu Jiřího Straky (včetně titulní hlášky). Lepší průměr, trochu laciný pokus o pohled do psychologie vraha. ()
Atmosféra konce 80. let téměř dokonalá (v prostředí různých typů restauračních podniků byli autoři dost jako doma, asi), i ti tvrdší policajti byli dost přesvědčiví (i když jejich reálnost je dost sporná, nicméně fungovali). ()
Moje hodnocení tu bude určitě působit jako pěst na oko ale mě je to jedno. Nečekal sem vůbec nic a dostalo se mi syrové kriminálky která se s ničím nepáře. Nebál bych se ani to hodit do škatulky české exploitation:-) Je tu ponižování , šikana , násilí , nahota a účes Káji Rodena. Ženy jsou zde neustále odhalené a celkem pěkné... Debut režiséra Petra Šíchy lze sotva označit za zdařilý (text distributoa) - mě to tak nepřišlo jelikož sem se královsky bavil. Takže spokojenost maximální. ()
Přelom osmdesátek a devadesátek byl v české kinematografii prostě divnej. To co vzniklo dřív v 80. letech, bereme dnes s nadhledem doznívající normalizace, naopak od devadesátých let očekáváme už trochu jiné věci. Jenže roky 1989-1990 byly špatný. Víc vnímám všechno to nechtěně vtipné a do odlišných pozdějších filmů to má těžce daleko. Ale přes všechny neduhy je tohle překvapivě dobrý a neprávem opomíjený film. Syrový, kde se nikdo s ničím moc nemaže. ()
Spolecne s Vanyskovymi Zobany asi vrchol ceske exploatace, na rozdil od Zobanu vsak zde funguje pouze prvni pulhodina, posleze se to rozplizne do nejake kvazikrimi a veskery potencial jde zavratnym tempem dolu. ()
Syrově natočený film, který mohl být natočený jedině začátkem 90. let. Atmosféra učňovského intru je syrová, znepokojující a ubíjející - já být na místě té vychovatelky, tak po prvním incidentu odejdu. No, ona ne... Měla silný žaludek. Ale to postava Jana Přeučila taky. Věřte mi, tohle není film, který byste chtěli (možná spíš chtěly) vidět sami (samy) v kině a pak jít samy (někdo možná sami) domů... ()
Skvělý námět, natočeno podle skutečné události, ale natočeno tak nešikovně, zmatečně až běda. Špatná kamera, podivný střih ... no prostě mi tento film ani trochu nesedl a už ho nikdy vidět nemusím. ()
Reklama