Obsahy(1)
Mladá atraktivní spisovatelka Jennifer Hills (Camille Keaton) přijíždí na venkovskou usedlost u řeky dopsat svůj román. Namísto vytouženého klidu na práci a inspirace tu ale nalezne pouze bolest a ponížení z rukou čtveřice brutálních buranů, kteří ji opakovaně znásilní a zničí její knihu. Zdrcená umělkyně se jim rozhodne krutě pomstít - a vytvoří tak mistrovské dílo!
Nechvalně známá klasika žánru exploitation filmů, který prožíval konjunkturu v 70. letech. Ještě donedávna byl tento film v řadě zemí zakázán, protože měl podle cenzorů glorifikovat násilí páchané na ženách a přední americký filmový kritik Roger Ebert jej označil za nejhorší film, jaký kdy viděl. Camille Keaton za svůj výkon obdržela v témže roce kdy byl film natočen cenu na Katalánském mezinárodním filmovém festivalu ve Španělsku. (choze)
(více)Recenze (197)
Tento typ filmu lze podle mě hodnotit v podstatě libovolně, od maxima po odpad, záleží na kontextu. Vidět to někde v letním kině s lahvinkou něčeho dobrého po ruce, s klidem si to užiju a pobavím se tím, jak to celé pitomé. Naopak pohledem náročného diváka je to pochopitelně filmový brak s děsivými hereckými výkony a řadou nechtěné komiky. Osobně to nakonec vidím někde na průměr, docela mě to bavilo a Camille Keaton je třída, bobr nebobr. Dějově je to ale prostinké, postavy jsou napsané mizerně, a těch pár šokujících scén mě - coby otrlého diváka - těžko mohlo nějak rozhodit. Ze studijních důvodů ale dobré vidět, už jen kvůli té genderové omáčce okolo. Ovšem co mi vadí nejvíc, je název filmu, který parazituje na proslulé knížce Borise Viana "Naplivu na vaše hroby" (J'irai cracher sur vos tombes) - ten film nemá s Vianem NIC společného, pozor na to. ()
Amatérsky, veľmi naturalistický a drsný film o brutálnom znásilnení a následnej krvavej pomste zaň. Žiadna hudba, žiadna charakterizácia postáv, žiadne zábrany v zobrazovaní násilia. Veľká sexuálna otvorenosť. A tiež absolútne nulová atmosféra alebo poetika, príšerné dialógy a jedny z najhorších hereckých výkonov, aké som kedy videl. Ohodnotiť to z filmárskeho hľadiska, "odpad" by bol príliš chválitebný. Ohodnotiť to však z hľadiska, čo to so mnou spravilo, dávam jednu hviezdičku. Film, ktorý si musíte pustiť sami, iba v spoločnosti vlastnej intimity a televíznej obrazovky. Len vtedy dáte voľný priechod svojmu voyeurizmu, hlboko ukrytej prirodzenej krutosti a túžby po násilí, podvedome si ospravedlňujúcej slovíčkom spravodlivosť. ()
Režisér a scenárista v jedné osobě Meir Zarchi by zasloužil důkladné vyšetření na psychiatrické klinice, myslím, že jeho psychologický profil by stál opravdu za to. Vidím to asi takhle - Zarchi a jeho kámoši se sešli a řekli si "Kluci, půčíme si kameru, pojedem ke Guntherovi na chatu a natočíme tam přes víkend nějakou brutalitu. Vezmem Camille, ta je pro každou špatnost a celkově nás to nic stát nebude, jenom výdaje na benzín a barvu. Je úplně fuk, že o filmování víme úplný hovno a že ve scenáři, kterej sem zpíchl za dvacet minut, jsou NEUVĚŘITELNÝ logický lapsusy, všichni to stejně zkouknou už jenom ze zvědavosti."....Musím souhlasit s těmi, kteří na imdb lakonicky shrnuli kvality tohoto snímku mírným pozměněním jeho názvu - "I Spit on this Crap!". A navíc je to hrozná nuda ()
Tak dneska jsem se konečně podíval na tuhletu mezeru v mém dosavadním hororovém vzdělání a musim říct, že jsem opravdu rád, že už to mám za sebou. Scény znásilňování jsou odporné, tak nějak nechápu lidi, kterým se na něco takového (v tomto podání) líbí koukat, zbytek je pak jedna velká nuda. Každopádně zkušenost to byla zajímavá, ale že budu od jednoho z nejlegendárnějších exploitation filmů odcházet uspanější než šokovanější, to jsem opravdu nečekal. ()
Nedobrovolná trojnásobná penetrace rozhodně bolestivá je, o tom žádná. Jenže zatímco zde trpí hlavní hrdinka, zbytek je torturou dobrého diváckého vkusu. Vypravěčský amatérismus s jasnou snahou šokovat (znásilnění/pomsta) se z přibývajícími minutami stává nesympatičtější díky táhlé užvaněnosti a dějové vyprázdněnosti. V kamerových pod/nadhledech ještě nespatřuji umění a stejně tak ne vždy je automaticky emocionálně úplně na výši, když ztepilá diva pobíhá nahá lesem, aby unikla uvřískané partě nadrženců. Nad profesionálně odvedenou kastrací možná citlivější divák přivře oči, ale vážně netuším, kolik toho musí mít nakoukáno člověk, který tento film šoupnul do desítky nejznepokojivějších filmů všech dob. ()
║Rozpočet $650,000║ o nič lepšie než remake(z 2011), amatérsky, surový thriller, ktorý je tak neskutočne naťahovaní až hrôza, a treba mať na pozeranie takéhoto niečoho aj žalúdok, fakt zbytočnosť /20%/ ()
Moje první setkání s hororovým subžánrem exploitation. No mohlo to dopadnout i lépe. Americkou tvorbu ze 70. let zbožnuji a maximálně respektuji, ale tohle bylo asi příliš. Když v Boormanově "Deliverance" vojeli tomu tlusťochovi anál, měl jsem nervy v kýblu. Jenže "I spit on your grave" je prostě jenom nechutné a brutální, žádné emoce jsem u toho neměl, akorát jsem se docela nudil. Druhá část filmu s pomstou je zvládnutá o hodně lépe a nestydím se říci, že mne i vtáhla. Zabití retardovaného Matthewa mě spíše rozesmálo, ale scéna ve vaně mi dala zabrat. Rozhodně si tím člověk rozšíří obzory. ()
Na svou dobu poměrně sympatický Rape and Revenge. Krásná hlavní hrdinka a přítomná nahota přitahuje pozornost, za zmínku stojí i poměrně drsný rape, byť přitom herci šíleně přehrávali. Revenge příliš efektivní není, zaujala pouze kastrace ve vaně či oběšení retarda, což působilo věry hodně. Remake je na absolutně jiném levelu to bez debat, ale s přivřeným očkem ten slabší čtverec střelím už jen proto, že díky originálu o několik let později vyšla na svět má srdeční záležitost. 70% ()
Z genderového hlediska se jedná o naprosto geniální a revoluční dílo. Zatímco v "Posledním domu nalevo" (1972) zneuctěnou dívku mstili na popud otce její rodiče a v "Thriller - drsný film" (1974) hrdinka zanevřela na svou ženskost, aby se stala vraždícím strojem, zde sledujeme přerod dámičky z New Yorku píšící ženské romány v ženu, která dojde pomsty skrze vědomé uchopení genderu. V sledu sugestivních sekvencí znásilnění se žena stává ryzím objektem (muži ji přenášejí z místa na místo jako věc), ale v nadcházejících sekvencích pomsty je to naopak ona, kdo je aktivní a muži ztrácejí svou dominanci. Cesta k pomstě vede přes podmanění mužů "ženskými zbraněmi", které fungují díky mužským slabostem - od chtíče a orgasmu po po iluzi dominance. Amatérská forma film dotváří k jeho dokonalosti, neboť podvracením norem klasického hladkého stylu neumožňuje empatii a imerzi, ale naopak upřednostňuje myšlenkovou rovinu díla - jednotlivé sekvence i záběry jsou pojaté jako znaky obsahující určitý význam a ne jako části dramatu (což je důvod proč se obávat hollywoodsky vyleštěného remaku, který evidentně sází na hladký styl a povrchní znechucení). - více v recenzi pro A2 ()
Kultovní samoúčelná násilnost. Mladá newyorčanka odjede relaxovat na venkov a doufá, že tam své spisovatelské ambice konečně promění v nějaký ten povedený románek. Stačí ale napsat pouhých pár řádek, než jí banda místních nevychovanců pořádně protáhne dírku. Svoje 'total submission' ale nedotáhnou až do pro ně zdárného konce (pošlou ji dorazit mentála s nožem) a zbytečně snad dodávat, že se jim to hezky pěkně vymstí./ Až na pár totálních nelogičností a ne úplně uspokojující finální dvě vraždy je 'Day of the Woman' povedená, zábavná podívaná. Například v kolika filmech se vám hlavní hrdinka svlíkne už po pěti minutách? .... Takže z čeho dost možná měla být působivá, šokující záležitost, vznikla spíš na dnešní poměry taková nenáročná oddychovka - ale po všech potřebných stránkách kvalitní! (screeny) ()
„I SPIT ON YOUR GRAVE“ !! … je prostě kultovní legenda pro otřelé okrajové publikum. Základem k náchylnosti k tomuto brutálnímu „exploitation dramatu“ je otázka, proč jej tvůrce Meir Zarchi natočil. První možností je jednodušší verze, a to že chtěl šokovat, vydělat levně peníze, kopírovat pár před tím již vzniklých „exploitation“ titulů, zejména Last House on The Left (1972), kterému je film v určitých ohledech až překvapivě podobný… Druhou možností je skutečnost, že chtěl filmem varovat a jasně ukázat, jak může vypadat a fungovat běžné násilí na nevinné ženě a poukázat na otázku, jestli pak mají běžné metody právního postupu, dostatečnou sílu nápravy a trestu … Ale tím se „Poslední dům vlevo“ také „zabýval“, jen trest nepřišel z rukou oběti, ale z rukou rodičů oběti…Takže opět určitá podobnost… Pravdu se asi již nikdy nedozvíme, každopádně, Meir Zarchi natočil údajně tento nízkorozpočtový film jako reakci na událost, která se mu přihodila pár let před tím. Když jel autem, u nějakého parku nabral zmlácenou a znásilněnou dívku. Odvezl ji na policejní stanici, kde byl šokován reakcí a metodami policistů a tak ji proti vůli policie znovu vzal do auta a odvezl do nemocnice. I Spit on Your Grave měl být následně film jasně vykreslující možnou brutalitu, sadismus, ponižování a veškeré praktiky, které jsou schopni muži spáchat na slabé osamělé dívce. Tím i ospravedlňoval veškerou brutalitu a násilí ve filmu, údajně bylo třeba divákovi jasně ukázat, jak může znásilnění a týrání vypadat a probíhat. A v tom s ním naprosto „souhlasím“. Podal to … výstižně, naprosto přesně. První polovina filmu. Hlavní herečka Camille Keaton byla údajně v té době milenkou Zarchiho a svoji roli zahrála dokonale. Snad jen jeden jediný film o spoustu let později vykreslil „znásilnění“ jako takové natolik skutečně, opravdově a reálně – Irreversible a v něm „nebohá“ Monica Bellucci. Film v první polovině obsahuje 3 scény znásilnění a ponižování na mladé spisovatelce přijiždějící z města na venkov. Čtyři místní burani si ji vyhlédnou a spáchají to, na co mají prostě chuť … Jeden z „party“ těchto „dobrodruhů“ je mentálně retardovaný a opět je jeho role a pozice dosti podobná postavě z „Last House on The Left“ … Než aby ji zabil, jak je mu řečeno, nechá ji žít, hrdinka se dá do kupy a následně se začně mstít … Od pomsty jsem nečekal nic již extra, ale byl sem dvakrát přímo přibit do křesla… Scéna oběšení retarda vypadá až příliš realisticky a nejde z ní dobrý pocit, člověk jako by cítil, že to je až příliš autentické. Údajně kolovaly fámy o tom, že jej Zarchi nechal skutečně oběsit a že jde o snuff, blabla … Skutečnost byla údajně taková, že herec, který hrál retarda se při této scéně jaksi povolil na lanech a dostal záchvat paniky, že se skutečně oběsí… Nakonec to dohrál, ale byl z toho chvíli v šoku a Zarchimu se tato scéna pak velmi hodila. Scéna ve vaně, je dle mého jedna z vůbec nejbrutálnějších scén v dějinách filmu … Sám jsem se kroutil s nohama staženýma při sledování této scény a musím uznat, že tohle je opravdu síla. Pak ale jaksi scénář povolí a zbytek pomsty se odehraje již jaksi moc narychlo a připadne mi, jako by to z nějakého důvodu chtěl štáb rychle zabalit a mít za sebou. Při scéně s motorovým člunem ještě přimhouřím oko, ale týpek se sekerou v zádech mě tedy opravdu „neuspokojil“ … Jednoznačně odfláklé, snad z lenosti …málo času, to už nikdo nezjistí. Nehledě na to, že tomuhle jsem přál taky něco extra, protože to byl hlavní aktér druhého znásilnění v lese do análního otvoru dívky… Spousta lidí tvrdí, řekl bych, že chce tvrdit, že je to špatný film. Osobně si nemyslím, že je to špatný film. Amatérské herecké výkony? Hrdinka hraje super, retard hraje super, „šéf“ party je super (opět neuvěřitelně podobný vůdčímu šmejdovi z Last House Davidu Hessovi…), zbylí dva hrají o něco hůř… Ve filmu se odehrává jen to, co se odehrávat má. Žádné složité dialogy, výměny názorů atd. Lidská brutalita je jednoduchá a tak jednoduchý je i film. Krásná příroda v protikladu těm šílenostem, které se ve filmu odehrávají, je úžasný prvek, podobně jako hudební motiv v Cannibal Holocaust. Že film postrádá hudební doprovod? Ale to je čistě účel, hudba hraje pouze z magnetofonu po scéně ve vaně a to ještě k tomu vážná skvělá melodie. Takže Zarchi nebyl neschopný diletant, který by neuměl doprovodit film hudbou, on to udělal jen v místě, kde myslel, že je to důležité. To že ve filmu hudba není, dodává filmu, podobně jako spousta dalších prvků, na realističnosti a vážnosti. Takže „poselství“ nebo „provokace“ ? Chtěl tvůrce pouze šokovat a vydělat? Vydělat asi nechtěl, vzhledem k tomu, že již potom ani před tím, žádný film nenatočil… Každopádně film se dá brát jako určité poselství, protože jestli je někdo, kdo si myslí, že násilí na ženách a znásilňování probíhá nějak „uhlazeně a v rukavičkách“, tak o světě a životě nic neví … Provokace ? Jistě … Zarchi kopíruje nekompromisně „Last House ..“, Camille Keaton je snad 85% času ve filmu nahá, v podstatě někdy již trochu zbytečně … „Useknutí“ závěrečné části pomsty hovoří jistě o nedotažení filmu do konce … Ale každopádně, jedná se o naprostý kult v oblasti „exploitation“. Po vzoru Straw Dogs, Last House on The Left, Deliverance a snad trochu i Texass Chainsaw ... zasahuje Zarchi jak běžného diváka, tak dnes již širší okruh nadšenců tohoto typu filmů, přímo na komoru!!! A i když nenese ani náhodou známky kvality ze zmíněných majstrštyků, má svůj vlastní směr a pachuť po tomto filmu vám zůstane na patře ještě hodně dlouho, stejně jako po stejně kontroverzním Cannibal Holocaust … Tyto filmy prostě buď milujete nebo nenávidíte … Já osobně jsem prostě povahy první … Mimochodem, existuje údajně druhý díl tohoto filmu, který pochází z roku 1993, nese název SAVAGE VENGEANCE a má něco přes 60 minut. A opět je v něm znásilňována Camille Keaton ... ovšem kvalita celého filmu je údajně něco tak příšerného, že původní "I Spit ... " je proti tomu Oscarové dílo! (Film byl snad natáčen na vhs kazetu nebo tak něco ...). () (méně) (více)
Proč je nepoužití hudby považováno za amatérismus? Copak hudbu v normálním životě někdo slyší jen tak ze vzduchu? A pomiňme případné blázny a feťáky. Hudba je podle mě to, co každý snímek oddaluje od reality, i kdyby v něm ukázali nevímco jakkoliv naturalisticky. Napliju na vaše hroby je očištěno od všech těch nešvarů, které v kinematografii dnes vidíme. Podle mě je to jeden z nejrealističtěji natočených filmů, jaký jsem viděl. Proč? Dialogy jsou blbé, ale reálné. Nikdo nemluví jak knížka. Poslouchali jste někdy rozhovor dvou vám úplně neznámých lidí? Obvykle snůška volovin, dost často nelogicky na sebe navázaná a hloupá. Většinou se to skládá z krátkých vět, z nedořečených vět, někdy i z nadávek (podle druhu lidí). Ale veskrze je to dialog o hovně, neboli že málo slovy lidé řeknou ještě míň. Tady je to podobné a proto uvěřitelné. Jestli herci hrají špatně? Nevím, mně to tak nepřišlo. Pro většinu to asi bude způsobený tím, že tu nikde není moc prudkých a náhlých střihů a tak ten americkej způsob herectví nepoznají. Viděl jsem lepší filmy, ale taky zatraceně horší. Tohle je prostě průměr. Kdyby to mělo trochu propracovanější postavy (ukázat trošku něčeho z jejich života) nebo tam přidali trochu černýho humoru či cynismu a ne jen osm koulí s nožičkama a jednu Nemesis, bylo by to mnohem zábavnější (takhle se to přeci jen moc táhne). Myslím, že hodnotit tento snímek záporně je opět jen otázkou módy a musíte to hodnotit sami, tak, aby to hodnocení nikdo neviděl. Neboli předsudky (strach z našich proti sobě), předsudky (strach z cizích proti nám), předsudky (strach z naší vlastní reakce na ty cizí). Jo, jestli tohle je oslava násilí na ženách, tak já jsem Panna Orleánská. Spíš je to obhajoba pomsty a ospravedlnění touhy vzít věci do vlastních rukou. ()
Horor přesně pro mě! Nádherná příroda, ostrý obraz, super zvuk DD 5.1, moje HD jenom zářilo... :-D Ale dost bylo srandy, zasvěcení se pousmáli, ostatní šoupou očima. I Spit on your Grave je zatěžkávající zkouškou pro diváky, jejichž přehled začíná a končí u remaků Texaského masakru a Hor, co mají oči. Syrová a drsná jako šmirglpapír, samozřejmě brutální, těžce erotická a proto i nepochopená. Psychické týrání, mučení a opakované znásilňování mladé dívky v dlouhých záběrech, naproti tomu krvavá pomsta, která předčasně vrcholí koupelnovou kastrací. Zarchimu se povedlo svým filmem šokovat, zhnusit a vyvolat horlivé diskuze, čímž si bezpečně zadělal na kultovní status. ()
Dost brutální příběh o ještě brutálnějším znásilnění a ještě mnohem více brutálnější odplatě (scéna ve vaně). A samozřejmě to je naprostej shit. ()
Na pohled bolestivější Straw Dogs. Meir Zarchi startuje nejlepší Rape & Revenge sérii, kterou si jako divák užívám v plné parádě, bez ohledu na následky. Na koupelnovou scénu nezapomenu. ()
Netuším, čím si tahle sračka vydobyla svou proslulost - zoufale špatné po všech stránkách, přeskakoval jsem na místa, kde se něco děje, usledovat to celé fakt nešlo. I těch necelých třicet minut strávených s I Spit on Your Grave je příliš. ()
Co jde na něco takového říct? Nejdřív se hodinu znásilňuje a pak hodinu vraždí. A to že má nějakou hloubku? Jasně... ()
Díky tomuhle snímku konečně vím, co si mám představit pod pojmem shock-exploitation a bože stůj při mně, líbil se mi a ne málo. Zařídil jsem se podle Pomových instrukcí a zatímco ostatní šli spát, já se uvelebil u počítače a pustil si film, který předchází pověst těžkotonážní amatérské sračky, co z neznámých důvodů dosáhla kultovního statutu coby extrémně brutální a úchylný snímek. Přesto převážily mnou hluboko uvnitř naivně chované naděje, že snímek svému statutu dostojí a ačkoliv se prvních asi 20 minut do znásilnění hlavní hrdinky vůbec nic zajímavého nestalo, strávil jsem je napjatý jak šráky. Jestliže z první půlky filmu si navždy odnesu obrázek nahé ženy prodírající se lesem, z druhé to bude tatáž žena řítící se v motorovém člunu a rozmachující se přitom nad hlavou sekerou. To, co tu mnozí označují jako amatérismus (dlouhé záběry, pomalé tempo, absence hudby, charakterizace postav, hereckých výkonů aj.), je pro mě minimalismus s cílem dosáhnout co největší míry realističnosti, který film učinil tak podmanivě působivým, jakým alespoň pro mě byl. Ano, je otázka nakolik to Zarchi zamýšlel a co mu vyšlo jen náhodou, ale to je mi docela jedno. Až primitivně jednoduše napsaný a natočený, ale fascinující film. ()
Tři nadržení vidláci, kterým by sláma čouhala z bot, kdyby věděli, jak si je obout + jeden retardovaný Felix Holzmann dostali zálusk na z jejich úhlu pohledu vyzývavé děvče z města a tak jej v duchu svých svérázných praktik tokání brutálně znásilnili. A pak? Pak se už jen Michael Madsen zadívá do dálky ze dveří svého karavanu a vyrovnaným, jakoby s osudem smířeným tónem, pronese: „That woman deserves her revenge and they deserve to die..“ Jeden ze základních kamenů subžánru Rape & Revenge, který trpí na katastrofální herecké etudy a hlavně nepochopení Zarchiho tvůrčího záměru. Není se co divit, v jeho ryze amatérském podání je to jako by si šly děti hrát se sirkami do stohu, nicméně ostříhat nějakých dvacet minut dějové vaty + klín Camille Keaton a hned by se na ten zvrat submisivity dívalo veseleji.. ()
Toto nie je "oko za oko" ale "ak sa k Tebe niekto správa zle, správaj sa k nemu ešte horšie". Jednoduchý dej, nelogické správanie postáv a ich zvláštne prehrávanie. Zdanlivé nedostatky vyvažovalo to, o čo išlo: sústredenie sa na brutálne pudové násilie a adekvátnu odplatu za spôsobené príkorie. Na tele. Na duši. V tomto zmysle boli výstižné tupé dialógy chlapskej party, považujúcej veľkomesto za skazené, či rodinná idylka jedného z nich, kontrastujúca s jeho činom. Príznačné bolo tiež prehadzovanie zodpovednosti na druhého, ak sa niekto z nich ocitol v núdzi, či obhajoba tvrdením v štýle: "My chlapi sme už raz takí, nezáleží či máš rodinu alebo nie. Každý by sa zachoval rovnako". Obrazovú vatu - úseky, kedy zdanlivo nič nedeje sú síce v kontexte pochopiteľné (tvorivé meditácie v dobrovoľne zvolenej samote, narušovanie tohto pokoja, vyrovnávanie sa s násilím, rozvažovanie čo a ako poriešiť následne), no predsa len miestami až hypnoticky uspávali. ()
Reklama