Režie:
Christopher NolanScénář:
Christopher NolanKamera:
Hoyte van HoytemaHudba:
Ludwig GöranssonHrají:
Cillian Murphy, Matt Damon, Robert Downey Jr., Emily Blunt, Florence Pugh, Josh Hartnett, Casey Affleck, Rami Malek, Kenneth Branagh, Tom Conti, Benny Safdie (více)VOD (4)
Obsahy(2)
V době, kdy Druhá světová válka ještě vypadala nerozhodně, probíhal na dálku dramatický souboj mezi Spojenými státy a Německem o to, komu se dřív podaří zkonstruovat atomovou bombu a získat nad nepřítelem rozhodující převahu. V Americe se tajný výzkum skrýval pod označením Projekt Manhattan a jedním z jeho klíčových aktérů byl astrofyzik Robert Oppenheimer. Pod obrovským časovým tlakem se s týmem dalších vědců pokoušel sestrojit vynález, který má potenciál zničit celý svět, ale bez jehož včasného dokončení se tentýž svět nepodaří zachránit… (Cinemart)
(více)Recenze (1 351)
Oppenheimera budu mít asi navěky spojeného s projekcí v pražském Oku, kde se rozbil projektor a lampa přepálila 35mm filmový pás. Což je samozřejmě ozvláštňující u jakéhokoliv filmu, ale nadvakrát u takového, v němž se ke znázornění jaderného štěpení používají takřka identicky vyhlížející praktické efekty. :) Pokud jde o film samotný, snad bych si jen přál, aby v něm bylo více mlčení, aby také někdy delší chvíli postál – podobně jako v hororově utahované scéně jaderného testu Trinity, při níž se zdá, že se naráz zastavil celý svět (což se v jistém smyslu opravdu stalo). A také, ale to bohužel platí pro všechny Nolanovy filmy, více života. // Oppenheimera Nolan vykresluje jako charismatického proroka či vidoucího, který nahlíží za závoj viditelných podob, jemuž ale současně chybí schopnost orientovat se v každodennosti, nahlížet důsledky vlastních slov a činů (na osobní i globální, politické rovině). Proto také, jak to později popsal Freeman Dyson, uzavřel faustovskou dohodu s vládou Spojených států (tedy dohodu, v níž dává člověk všanc vlastní duši za moc či poznání). Srdce nakonec Oppenheimerovi otevře až agónie statisíců umírajících v Hirošimě a Nagasaki, v okamžiku, kdy už bohužel není cesty zpět. Pro Oppenheimerova rozhodnutí Nolan nehledá omluvu, nesnaží se mu vystavět bezrozporný pomník. Ostatně, jak také omluvit někoho (a to se pochopitelně netýká jen Oppenheimera, ale všech vědců a vědkyň zapojených do projektu Manhattan), kdo se rozhodne pokračovat ve vývoji a testování zbraně, třebaže do poslední chvíle existuje riziko, byť možná zanedbatelné, že její použití zapálí atmosféru a způsobí tím konec světa? // Neznám druhý film, který by tak dokonale zachytil směsici čiré hrůzy a fascinace, kterou síla v jaderné bombě spoutaná, potažmo čekající na uvolnění, vyvolává. Asi si umíme jen těžko představit, jakým svodům musí čelit každý, kdo se ocitne v její blízkosti. ()
Byl jsem v IMAXu na 70mm projekci Interstellaru a Dunkirku (i Tenetu, ale ten tušim nebyl v 70mm), ale ještě nikdy jsem neměl takový opojný pocit z toho, jak nějaký film na tom obřím plátně vypadá. Úplně jsem zapomněl po těch všech filmech, co jsem tam navštívil a nebyly točeny Imax kamerami (například poslední Cruise), jak může vypadat film, co tento potenciál využívá naplno. U Nolana bylo kino vždy priorita a věnuji tomu velkou část příspěvku, jelikož si stojí za to vyčkat na jednu z beznadějně vyprodaných projekcí na Flóře, tak jako jsem si počkal já, jelikož doma toto těžkotonážní drama bude mít možná poloviční efekt a může člověku přijít zdlouhavé. Film Oppenheimer (z velké části díky fantastickému Cillianu Murphymu ) je vyčerpávající, tříhodinový, do velké míry konverzační a černobílý vhled to jedné z nejzásadnějších událostí 20. století a možná všech dob, který v první hodině naprosto lapil, aby mě cca v polovině ubil svou délkou a polevení tempa, leč v závěrečné části opět čapl za pačesy a najednou byl konec. A to jsem se ani nedočkal Michaela Caina! Leč zastoupil ho fantastický Robert Downey Jr., kterého jsem po dlouhé době viděl v kině rád a perfektně zapadl mezi velkou plejádu známějších herců, nebo alespoň obličejů, které zkrátka odněkud znáte. Možná bych to malinko shrnul jako výhru formy nad samotným obsahem díky fenomenální kameře Hoyte van Hoytemy, ač doma se tyto dvě stránky postaví na roveň a ještě více vynikne důraz na propracovaný scénář, který samozřejmě jako vždy Nolan s kolegy piloval roky. Čistě profesionálně lepší film neuvidíte, jde o to, jak vám sedne... ()
Očekával jsem další dobrodružství z nového světa a místo toho dostal divoce sestříhanou, útrpnou tříhodinovou procedurálku s prvky inside jobu na závěr. To celé za zvuku monstrózně dunivé muziky a artových černobílých flashbacků. Nezpochybňuji hutný námět, ani slušný herecký performance, ale ten film má pouze dvě jiskry za 180 minut. Jednu když vybuchuje bomba a druhou když je kamera natočena na Florence Pugh. S oblečením, nebo bez, není podstatné. Funguje oboje. ()
Promítat Oppenheimera v jiném formátu než je IMAX 70mm by mělo být nelegální... Sice z mnoha důvodů nebudu souhlasit s tím, že Nolan natočil svůj nejlepší film, ale to nemění nic na tom, že výsledkem je něco naprosto fenomenálního. ()
Přátelé, kamarádi, jméno režiséra a scenáristy Christophera Nolana neznamená, že tomu automaticky lupnu pět hvězd!! Už předtím se Nolan párkrát nalokal, tady už se solidně topí. Prostě sám sebe nedokáže krotit. Obávám se, že moc dobře nespí, protože hlava mu pořád jede, skáčou z něj desítky myšlenek, novátorských prvků a nápadů, ale zároveň se to celé bije s nabubřelostí a nekontrolovaně egomanským stylem „podívejte, co všechno ještě svedu!“ Vyprávění je sice dynamické, ale první bezmála hodinu jsem docela trpěl, protože se melou odtažitá historická fakta a ubíjející fyzické postupy. Nejde ovšem o obsah, ten zase nějak komplikovaný není, jde o množství a intenzitu mluvících hlav. Navíc to místy absolutně nevyznívá přirozeně. O tom, že je to znovu chladné jak psí čumák, nemluvě. Nicméně se postupně dostáváme do rozervaného nitra jedné z klíčových postav 20. století, která spolu s předními vědeckými mozky pracuje na sestrojení masivní zbraně. A vlastně platí to, co jsem psal na začátku – souboj mužských eg. I Nolanovi zřejmě definitivně ruplo v hlavě a vzal si do ní, že je prostě génius. Po herecké, audiovizuální a řemeslné stránce je to samozřejmě „událost“, i pokládání si (včetně etické stránky) četných otázek je fajn, ale holt v posledních letech nejsem fanda nafoukance Nolana. ()
Miestami až umelecky podaný počin, ktorý uchvátil viac vedľajšími aspektmi, ako hlavným zámerom. Ja osobne chápem tvorcov, keďže ako vo filme, tak aj v športe, je cesta k úspechu ďaleko dôležitejšia ako samotný cieľ, lebo odstupom času, sa bude práve na tú cestu spomínať ďaleko viac, ako na posledný zápas sezóny. V zásade s filmom nemám žiadny problém, no za mňa osobne je problém stopáž, keďže sledovať niečo 3 hodiny k rozuzleniu, o ktorom každý jeden divák vie ako dopadne, to mi už príde trošku zbytočné. Suma sumárom, "Oppenheimer" nie je zlý film (!!), no osobne som čakal trochu pútavejšie podanie tejto ustudy, lebo predsa len, toto konanie doslova a do písmena, negatívne ovplyvnilo chod budúceho vývoja vojnových dejín. No a samozrejme, politický nádych je samozrejmosťou. V aktuálnej situácii sa nezabudlo pripomenúť, aké že bolo Rusko a jeho komunizmus, strašiakom pre celé ľudstvo, čo rozhodne vnímam skôr ako zásterku pred skutočnou pointou, a to najmä fakt, že "Malého / Tučného chlapca" hodila na civilistov Hirošimy / Nagasaki samotná Amerika, ktorá tak "humanitárne" zavraždila viac ako 200 tisíc ľudí. Je to tak typické pokrytectvo pre túto krajinu, a Ja som bol naivný ako školák z drbškoly, keď som si myslel, že bude tvorca ako Nolan pri tomto námete ďaleko viac národnostne sebakritický. Nuž, to bude ale musieť divák siahnuť po niektorom z dokumentov, lebo tento snímok sa zaoberá čisto osobou, ktorá prakticky za všetkým stála na objednávku, pričom následne sa jej takmer celá krajina otočila chrbtom, aby následne dostala medailu. No nie je to krásne? :) Ale tak to zrejme asi bolo .. ()
V době, kdy jeden ruský psychopat drží ruku na červeném tlačítku, se jedná o velmi rezonující téma. Nolan na diváka chrlí od první minuty obrovskou porci postav, vědeckých pojmů, výslechů i desítky otázek, takže je docela umění udržet stoprocentní pozornost po celé tři hodiny. Navíc v několika časových rovinách. Nejvíc mě vtáhla sekvence z Los Alamos, při testech ničivé zbraně a je škoda, že takový nebyl celý snímek. Cillian Murphy hraje skvěle, má obrovské charisma a film doslova táhne (výborní jsou i Robert Downey Jr. a Matt Damon). Christopher Nolan si mě po TENET trošku udobřil, Oppenheimer se mi líbil, ale čekal jsem prostě o něco větší bombu... ()
V mnoha ohledech přesně takový film, jaký jsem čekal, v mnoha ohledech ještě o něco lepší. Christopher Nolan tentokrát zpracoval rozporuplné téma naprosto precizně nejen jako režisér, ale i jako scenárista, protože je sice pravda, že v Oppenheimerovi "se pořád mluví", ale všechny ty mono- a dialogy jsou napsané tak, že se v nich neutopíte. Ano, možná vás jejich tíha někdy na chvilku stáhne pod hladinu, ale ne na dlouho, protože každá taková scéna končí jasně srozumitelnou pointou, na níž zase stojí scéna následující. Chaos (jakkoliv sympaticky bezohledný) jménem Tenet, který trestá i pár vteřin nepozornosti, se neopakuje. To vše s neskutečně skvělým obsazením, jemuž vévodí trio Murphy, Damon a Downey Jr., v chytrém podání dvou rozdílných pohledů na tutéž věc, které se protnou v závěru s mrazivou myšlenkou, jež ve mně dlouho doznívala. ()
Takový ten film, u kterého jsem během prvních dvou minut věděla, že mě čeká něco mimořádného. Christopher Nolan točí jako dneska už málokdo, opět se jedná o poctivý kus filmařiny a vizuálně něco tak úžasného. Je třeba si však uvědomit, že v první řadě jde o politicko-soudní drama, kde se velká část filmu odehrává ve dvou místnostech, kde banda chlapů mluví a tempo těchto dialogů je opravdu zběsilé, a tohle rozhodně nesedne každému. On ten film ani nejde divákovi moc na ruku, je třeba věnovat pozornost každičkému malému dialogu a detailu, aby divákovi došla celá pointa a co se vlastně tvůrci snaží říct. Já jsem Nolanovi zobala z ruky, byla jsem přikovaná do sedačky od první do poslední minuty a tři hodiny utekly jako nic. Trinity test a posledních pět minut mě odzbrojilo úplně a z kina jsem odcházela s pocitem, že chci nutně o tom filmu s někým mluvit a přemýšlet o všem, co jsem viděla. Kino navštívím určitě alespoň jednou. ()
Všetkým, ktorí na tomto filme ešte neboli a majú v pláne tak učiniť chcem poradiť jednu vec-nechoďte do kina nepripravení.Pokiaľ vám nie sú aspoň čiastočne známe historické súvislosti k danej téme a ,,fascinujúci"svet fyziky,kvantovej fyziky a matematiky vám nič nehovorí,budete sa možno nudiť ako ja.Ak chcete z filmu niečo mať (a netreba sa spoliehať len na neodškriepiteľnú genialitu hereckých predstaviteľov a režiséra)je naozaj dobré o danej téme niečo vedieť.Ja som nevedela takmer nič,a tak sa moje obrovské očakávania minuli účinku.Ten strašný pocit premárnenej šance byť rovnako nadšená,ako drvivá väčšina hodnotiacich členov sa dosť ťazko opisuje. ()
Tak i přes své předchozí předsevzetí jsem se nakonec i letos vypravil do Boskovic i když tentokrát zcela inkognito. Můj cíl pravda nebyl tenhle film to byla spíše symbolická překážka kterou je třeba překonat před tím co mě opravdu zajímá (sorry mnou nepochopený mistře Nolane) no a po pravdě první půlhodinu to pro mě byl takřka neřešitelný úkol. Film skáče z jedné časové a dějové linie do druhé a ty diváku poraď si. Jo ty jsi tuhle část historie nestudoval? Jo tak to máš smůlu vysvětlovat ti nic nebudu takže prvních třicet minut jsem si říkal na co jsem to proboha zase vlezl, ale aspoň od části kdy už jde o sestrojení atomovky jako takové jsem se v tom začal aspoň trochu chytat a film má svůj pevný cíl za kterým kráčí přičemž ten samotný pokusný výbuch kdy nikdo nevěděl jak to vlastně celé dopadne je určitě vrcholem filmu. Bez toho dovětku už bych se obešel a pravda je, že i ta typicky Nolanovská snaha o wow efekt z celého filmu u mě nefunguje a tenhle režisér svůj styl evidentně nemění a já mu to nežeru. No za svých mladších let bych to odjebal asi jako verbal, ale nějak jsem vyměknul. No co už nadělám.50% ()
Film s totálně banální zápletkou a poměrně jasným poselstvím diváctvu, jehož tři hodiny ale režisér z nějakého důvodu zabalil do neskutečně otravné a matoucí příběhové mozaiky s miliardou strašně rychle se střídajících postav, časových skoků a vysilujícího vědeckého žargonu. Chápu, co se mi Nolan snaží říci a ukázat, jen nerozumím tomu, proč mi x hodin vysvětluje, jak to bylo se slepicí, když oba víme, že jako první bylo vejce. Užívám si vizuál, zvuk, hudbu a hlavně mistrně vedené herce, ale trpím u provedení a rádoby chytré hry s divákem, na kterou už prostě v Nolanově případě přestávám mít po mnoha podobně koncipovaných snímcích energii. Příště prosím nějakou přímočarou akční bondovku. Díky. [SkyShowtime] ()
Artovka za obrovské prachy a ďalší dôkaz, že Nolan si točí svoju vlastnú ligu. V rámci nej síce nie je Oppenheimer úplné terno, no v rámci 99% konkurencie je to totálna špička. Remeselne aj myšlienkovo. Vo vrcholných pasážach maximálne dychberúce, a aj v tých "slabších "aspoň zaujímavé. 9/10 ()
Novinka Ch. Nolana ma dlho udržiavala v strehu a vyčkával som dátum premiéry. Dobré ohlasy to všetko ešte umocňovali. Je to však vážne tak dobré? O dlhých dialógových scénach som sa dopočul, ale až v kine divák zažije čo to naozaj znamená, preto pochopím aj nižšie ako priemerné hodnotenia. Mňa tie dialógy celkom bavili, ale predsa len co je moc to je moc...Všetky ostatné zložky filmu sú na vysoko profesionálnej úrovni tak ako sme u Nolana zvyknutý. C. Murphy bol skvelá voľba, no napriek bezchybnému výkonu je jeho postava tak nejak chladná a jeho problémy a výčitky sa vám pod kožu nezaryjú. Technicky film klape jedna radosť, emócie mučiace diváka sa však úplne vytratili. Na druhej strane často dostávame výraz tváre Oppenheimera, pri ktorom máme čas rozmýšľať o pochybnosti toho všetkého. Japonská strana, hlavne príprava na zhodenie bômb, výbuch či následky toho strašného činu sú úplne v úzadí a dostávajú minimálny priestor, čo ma mrzí asi najviac, pretože som čakal o čosi komplexnejší a širší pohľad. Keďže dialógové scény zaberajú možno aj polovicu filmu ak nie viac, je mi trochu ľúto, že som na ich úkor nedostal aspoň trochu toho čo som očakával. Napriek tomu spokojnosť, ale na plný počet to u mňa nebolo. ++++ Tak strašne som to túžil vidieť v Pražskom Imaxe, no po filme sa pýtam prečo vlastne? Aby som sledoval 100 minút dialógov v jednej miestnosti? +++ 80%. ()
Zatím bych řekl že nejméně divácky přívětivý Nolan. Nicméně je stále velký poctivý kus kvalitní filmařiny, která vynikne hlavně v kontextu toho co v dnešní době vzniká jaksi na koleně (Netflix) nebo s digitální fasádou (Komiksy). Nebylo pro mě vůbec jednoduché se do Oppenheimera zakousnout, ale zhruba v polovině se mě to konečně podařilo. Snímek má za mě dva dosti výrazné vrcholy (první je zcela určitě odpalovací test, druhý je snahou o očištění jména Oppenheimer). Hned po skončení snímku jsem dostal neodolatelnou chuť si to celé pustit znovu a určitě tak v budoucnu velmi rád učiním. Pak snímek docením ještě více. Příště bych si přál aby Nolan zase lupnul nějakou akční laskominu, ale malinko aby ubral na složitosti. 80% ()
(spoilery) Klasika: nolanovsky chladné ale nekonečně precizní řemeslo __ v IMAX jde o pro mě první film využívající celou plochu plátna (nebo jsem to jindy vyignoroval, nvm); to bylo fascinující samo o sobě __ Opravdu moc mě potěšil sound design a zejména hudební motiv evokující štěpnou reakci, ze kterého se na konci snímku vyklubalo rytmické dupání nadšeného davu. __ Přijde mi, že přes určující limity dobových reálií se ve snímku prostřednictvím Oppenheimerovy manželky i milenky setkáváme se dvěma nejvíc empowering ženskými potavami Nolanovy tvorby (což je hodně dáno tím, že Nolan ženské postavy úplně napsat neumí, ale i tak..). Zejména manželka je zosobněním toho, jak bychom byli bývali většinou chtěli reagovat v krizových situacích - ale většinu z nás to napadne až 15 minut poté, když si na záchodě se skřípěním zubů rekapitulujeme, jak jsme reagovali ve skutečnosti. (viz scéna z výslechu) __ Příjemně s odstupem nahlíží americký patriotismus. __ Silná byla také série scén následující po úspěšném testu bomby: Oppenhaimer byl nucen se skokově srovnat s pro něj novou realitou, kdy svůj účel splnil a nadále se s jeho názory moc nepočítá. __ Víc ve mně ale posvátnou hrůzu z jádra vyvolal seriál Černobyl. A Jdu si konečně pustit Hrob světlušek. ()
Konečně opravdu dobrý film od Nolana. ()
Oppenheimer je dalším filmem Christophera Nolana, který se stane zásadním filmovým milníkem a rychle od samého počátku zavře pusu všem pochybovačům, kteří čekají typický životopisný film. Nic takového se totiž v Oppenheimerovi neskrývá. Skrývá se v něm opět něco výjimečného, a to nejen díky závěru, který zvládne vypovědět o této nejisté době…. ()
Napodruhé, kdy jsem neměl infarktové stavy a dokázal se ještě lépe soustředit na konstrukci příběhu, jeho paralelních vícečasových linií i jednotlivých scén, to povýšilo na asi nejsilnější a nejdůležitější Nolanův film. Je to vlastně film o záměně, předávání a hlavně zamítání moci a prestiže ve světě, za jehož racionální a pragmatickou oponu vidí málokdo. Je úžasné, že těch pár rozhovorů s NÍM vygeneruje tak fascinující napětí a další v podstatě mysteriózní narativ o tom, co by mělo být důležité v mezích souboje vědy a morálky, ale co je zastíněné malicherným politickým aparátem charakterizovaným třeba oddělováním (chcete-li štěpením) geniálních a potenciálně vlastizrádných lidí a především pomstychtivou ješitností. Film o tom, co mohou udělat lidé s jejich děsivým chápáním vesmíru a světového řádu, nikoli co může napáchat bomba. To přece všichni víme, i když jako Oppenheimer třeba jen podprahově a s pár předběžnými teoretickými otazníky. 100 % ()
,,Vy jste americký Prométheus!'' --- Druhou světovou se zabývám už od klukovských let a navíc je mi bližší z hlediska studia a zájmu spíše než evropské bojiště to mnohem rozlehlejší v Pacifiku. Takže samozřejmě jména Oppenheimer a projekt Manhattan v Los Alamos mi nejsou neznámé podobně jako raketové výzkumy v Penemünde než to tam RAF kompletně přeorala v roce 1943 během dvou nocí Lancastery. O vývoji atomové pumy jsem lecos četl i o těch samotných dvou finálních zkouškách na ostro, kdy už pumy shazovaly Superfottressy B-29 na nebohá japonská města. Ne, já nepatřím k těm, kteří to považují za zločin. Na to o té válce vím příliš mnoho. Japonci se chovali leckde jako zvířata a samotní Němci co zažili jejich chování v Číně a Korei psali do Berlína vyděšené dopisy o naprosto brutálním a bestiálním chování jejich spojence nejen k válečným zajatcům, ale i k civilistům. Kodex Bušidó spojený s fanatismem a ke konci války i se strachem z americké odplaty udělal z Japonců odhodlané obránce volící často raději smrt, než zajetí. Nejen na posledních atolech před krvavým vyloděním na Iwodžimě. Ta pak měla být zvednutým ukazováčkem americkému velení s výstrahou jak asi krutá bude invaze na samotné ostrovy. Americké velení odhadovalo počty padlých v řádech desetitisíců mariňáků a vylodění v Normandii z hlediska ztrát proti tomu měla být jen marginální záležitost. Samozřejmě se toho velení bálo. A bál se toho i Bílý dům. Rodiny chtěly už mít své boys doma a Japonsko bylo tak daleko, že důležitost jeho obsazení postupně ztrácela podporu.. . O to více, že válka v Evropě skončila. Císařské Japonsko mezitím vylodění samozřejmě očekávalo a chystalo se na něj. Civilisté byli propagandou záměrně děšeni zkazkami o amerických ďáblech. Na dobývaných územích to mělo dva druhy následků. Buď civilisté páchali hromadné sebevraždy například skokem z vysokých útesů, nebo odhodlaným ale marným sebevražedným bojem často jen s pomocí naostřených bambusových tyčí proti skvěle vybaveným a vycvičeným mariňákům zocelenými boji v Tichomoří. Pokud se u Američanů předpokládaly obří ztráty, pak odhady na straně Japonců šly do statisíců až milionů. Kobercové nálety napalmem obřími bombardéry B-29, dělostřelecká příprava invazní flotily i samotný výsadek podporovaný těžkou obrněnou technikou a taktickým letectvem by jistě houževnatou japonskou obranu pomalu rozdrtil ale za strašlivých ztrát na obou stranách. A Američané si to již nechtěli dovolit. Navíc i v poraženém Japonsku měl někdo přežít pro budoucí obnovu země. Složité rozhodování že? Nu a představte si, že za takové situace tu máte doktora Oppeheimera se svým teamem, který právě dokončil něco co může konec války uspíšit. Beze ztrát, jen s jedním těžkým bombardérem a jeho osádkou. Vy byste to z nějakých prapodivných morálních pohnutek nevyužili? Dívejte se na to optikou šestého roku náročné a krvavé války pro USA. Války zahájené zbabělým nečekaným úderem na Pearl Harbor, války, ve které tehdy někteří Američané měli Japonce za divoké žluté opice... Ne optikou dnešního strašně moudrého chytráka dřepícího s otevřenou wikipedií v mobilu doma v teple na gauči. Přesto i tak Truman Japoncům vyslal jasný vzkaz ať kapitulují, že má Amerika zbraň nevídané síly. Nevěřili jim. A tak musela pod ohnivým hřibem zmizet část Hirošimy a následně i Nagasaki. Teprve pak Japonci pochopili, že tuhle válku nemají šanci ani prodlužovat, natož vyhrát a následně to také císař Hirohito sdělil rozhlasem šokovanému a národu. Jestli Oppenheimer otevřel láhev a vypustil Džina pro další dekády, o tom můžeme vést diskuse. V roce 1945 ale svojí bombou zachránil paradoxně statisíce životů a válku vyhrává vždy ten silnější. To je prostě fakt. Kdyby to nebyl on, jistě by ji vymyslel někdo později. (A buďme rádi, že to byli zrovna Američané, kdo byl první.) Takový už je prostě vývoj lidstva. On však byl geniální a ku pomoci měl tehdy nevídané zdroje a skutečnou koncentraci mozků nejen z USA. Nolan nám svůj příběh trochu nečekaně začne vyprávět až poválečné době, kdy Amerika (právem) šílí z možné infiltrace komunistů a špionáží (často povedených) pro SSSR. Druhá světová se Koreou plynule přetavila do Studené války... Vůbec jsem netušil, čím si Oppenheimer musel procházet, bez ohledu na jeho osobní následné výčitky a pochybnosti. Z toho začátku jsem byl lehce zmaten a někoho to možná odradí od dalšího sledování. To by ale byla škoda, protože pak se film retrospektivně vrací do Los Alamos a popisuje začátky i samotný vývoj výzkumu. Trochu mi zamrzelo, že se v těch 3 hodinách filmu nenašla ani minuta záběru na bombardéry Enola gay nebo Bockscar, ale což. Nolan to tak zkrátka chtěl a samotné shozy asi bral za již mnohokráte zfilmované. Cilian Murphy už zahrál lecos, ale Oppenheimer je asi zatím jeho životní role. předvedl ho skvěle a kupodivu byl doktoru J. Robertu Oppenheimerovi podobný. Za mne velká spokojenost i důsledná zasloužená pocta geniálnímu vědci. Dávám za 5 pověšených prostěradel. * * * * * () (méně) (více)
Reklama