Režie:
Alex GarlandScénář:
Alex GarlandKamera:
Rob HardyHrají:
Kirsten Dunst, Cailee Spaeny, Wagner Moura, Stephen McKinley Henderson, Nick Offerman, Jesse Plemons, Nelson Lee, Sonoja Mizuno, Jefferson White (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Adrenalinová jízda po rozvrácené Americe blízké budoucnosti, která balancuje na ostří nože. (Vertical Entertainment)
Recenze (324)
Občianska vojna v najdemokratickejšom štáte sveta, kolíske všetkých cností - fikcia či vízia? Garland odviedol dobrú prácu, že film stavia politicky neutrálne. Nechce postaviť prívržencov trumpety proti plienkovej trasorítke ani naopak, aj preto spojil Kaliforniu s Texasom. A kvôli tomu sa vo filme nájde každý Američan - z jeho pohľadu by tyranom mohla byť tá druhá strana. Okrem ohlušujúcej streľby smerom ku koncu však film neprináša nejakú úchvatnú, intenzívnu drámu. Zároveň však prináša neustále fotografovanie a to aj za prapodivných až nepochopiteľných situácií. Alex Garland zrejme chcel priniesť filmom nejaké znepokojivé posolstvo, ktoré v spoločnosti cítiť nielen v USA. Z filmu ho však necítiť dostatočne. ()
Jsem těžký milovník postapokalyptického světa, čekal jsem větší depresi něco ve stylu Cesta. Nicméně tohle bylo z pohledu nenásilných hrdinů uprostřed totálního násilí. Pohled skrz objektiv a papír a tužku. Novináři na cestě občanskou válkou zuřící napříč spojenými státy. ()
Skvěle natočená (už dlouho jsem v kině tak intenzivně nevnímal podobně zdařilé propojení zvuku - a hudby zvláště - s obrazem) iniciační jízda, která se sice nevyvaruje několika klišé (včetně jednoho, které jsem očekával od samého začátku), ale nesoudí, nabízí ne snad ty nejpravděpodobnější, ale přitom určitě ne nemožné varianty budoucího vývoje a zároveň je v některých ohledech nepříjemně jasnozřivá a realistická, včetně samotného závěru, který se může odehrát nikoliv jen "někde v Africe", ale v podstatě kdekoliv. A rozhořčené výkřiky naivků, kteří vidí svět (nebo alespoň tu jeho "vzornou" část) růžovými brýlemi, na tom nic nezmění. ()
Protitrumpovský thriller, někde mezi klasickou, komorní produkcí A24 a výpravným spektáklem. Alex Garland je populární ale není dostatečně zručný režisér, aby potenciálně slibný materiál, dovedl do funkčního a divácky zajímavého celku. Občanská válka mi i přes téma přišla bez emocí a chyběla mi jakákoliv naléhavost nebo dokonce napětí. Zůstává tak slušně vypadají, nedotažený film, který nedokázal naplnit ambice, které někde hluboko byly. Pocta novinařině byla trochu navíc, stejně jako vizuální hrátky s fotkami. ()
Po Ex Machina a Anihilaci mé třetí setkání s režijní tvorbou Alexe Garlanda, který podobně jako u výše zmíněných snímků vypráví příběh z více či méně blízké budoucnosti - tentokrát ale ve více současném a realistickém duchu, z čehož diváka zamrazí o to více. Dějově jde o jednoduchý příběh na bázi road movie s akčními mezizastávkami, na nichž jsou hlavní postavy konfrontovány se znepokujícími výjevy z "každodenního života v USA". Líbilo se mi audiovizuální zpracování filmu - ať už se jednalo o fotografie novinářů vložené do obrazu, nebo hudební podkres, který jako by svými přátelskými country podtóny zmírňoval zobrazované hrůzy. Nejnepříjemnější sekvencí byla pro mě zcela bezpochyby konfrontace s Jessem Plemonsem; výtvarně na mě nejvíce zapůsobil průjezd hořícím lesem; a z hlediska akce se mi nejvíce líbilo napínavé finále. Solidní čtyři hvězdičky! ()
Režisér, jehož jméno zní jistě ne náhodou jako pseudonym špatné pornoherečky, opět nezklamal. Vystrkuje plastové kozy a přitom nemá žádnou prdel. Zrzoun střílí Číňany, Humvee je neprůstřelný i ve světlé výšce a Dunst se tváří jako Erling Haaland, kdyby půl roku neměl shot on goal. Ideologicky tak vágní, že tane na mysli Smoljakovo my nesmíme ani naznač... POTUS mi připomínal učesaného časopisa Pavla Tuleju. Silniční hrátky jak z Kobry 11, způsobené pravděpodobně nenadálým ztuhnutím bradavky nadějné hyeny Jessie, jsou předzvěstí jednoho z nejamorálnějších překročení učitele žákem, protože zabít svůj umělecký vzor pro jasně nejhorší snímek - voják za rohem kdesi na konci chodby, wow! - ze všech už tak slabých fotek (Girlanda nám z neznámého důvodu každou vyvolá v přímém přenose, 2024: instáčová odysea), je hodně zlé. Slovy prezidenta Spojených států amerických: "Come on, man!" Pokud chcete vidět opravdu výtečný film o válečných novinářích, který je černý, bílý, ostrý, hladký, jízlivý i lidský, surrealistický i realistický, esejistický i vášnivý, nemluvě o herecké úrovni z úplně jiné galaxie, zapátrejte po Die Fälschung. ()
Tohle je neskutečně hutný kino zážitek. Garland je frajer, dokáže totiž natočit věci od scifi robotů, přes Anihilaci, mind-fuck Men až k postapo Civil War a musím říct, že i tak "všední" námět dokáže rvát koule. Příběh se zaměřuje na partu novinářů, kteří se vydají na cestu do Washingtonu s touhou být první, co udělají rozhovor s prezidentem a sklidit credit, a tak se vydáváme na putování Amerikou skrze několik nástrah. Největím tahounem je naprosto precizní vizuál, který je barvitý, na pohled nádherný a realistický zároveň a stejně tak musím vyzdvihnout jakousi odtažitost celého filmu, který se nesoustředí na všechny postavy, co ve filmu dostaneme, jako na středobod celého snímku, ale spíše jen jako jedny z mnoha postav v onom světě, čímž se do popředí nedostávají herci a charaktery samotné, ale spíše celá spoušť okolo, takže si divák může vychutnat příběh naplno a dumat, "co že se to asi stalo". Líbila se mi rozmanitost všeho kolem, kdy dostaneme základní náčrt hlavních postav a pak už jdeme rovnou na cestu, na které nás překvapí několik situací od snipera, rabování či scénu s vojáky, kdy jakmile přijde na scénu Jesse Plemons, tak věřte, že se budou dít sakra věci a tady musím přiznat, že v tomhle momentě jsem na 5 minut nedýchal a po skončení celé situace mi bylo vnitřně úzko a nevolno, jak už opravdu dlouho ne. Dojde i na akční finále naplněné bojem ve městě, takže i tohle si film může škrtnout ze seznamu. Co je ale největší síla, je audio stránka filmu, protože tohle se tady povedlo naprosto bezchybně - tyhle kontrasty mezi naprostým tichem, zvláštní hudbou a pak extrémně hlasitými výstřely dělají z filmu naprostý záhul na všechny smysly diváka a za mě jde o jeden z NEJLÉPE nazvučených filmů současnosti a pro tenhle faktor si budu Civil War pamatovat. Zajímavostí pak je, že ve filmu byly všechny výstřely "opravdovými slepými" náboji, což se ve filmu běžně nepoužívá a místo nichž se používají o třídu méně zvučné slepé náboje, což si Garland odůvodnil tím, že chtěl mít herce v akci a v pozoru. Neskutečné. Abych jen nechválil, určitě bych viděl raději seriálovou podobu, jelikož jsme zde vlastně vůbec nedostali důvod "proč se to děje", "jak dlouho se to děje" a vlastně ani "kdo proti komu" to tady stojí, což by mi za normálních podmínek dost vadilo, ale tím, že si mě film naprostou upoutal vším okolo, nemám ani potřebu tohle řešit a prostě jsem jen seděl zavrtaný v sedačce a hltal tenhle audio-vizuální masterpiece okořeněn o dechberoucí finále a scénu s Plemonsem, u které se mi málem zastavilo srdce. ŠÍLENOST. ()
Civil War nebude mať masovú priazeň divákov, lebo mnohí z nich tušia, že svojim konaním prispievajú k rozkladu spoločnosti. Civil War je snímok, ktorý nepodsúva príčiny kolapsu, ale pritom ho každý divák spozná. Žijeme krutú dobu voči človečenstvu, kde absencia morálnych hodnôt, spochybňovanie pravdy, ľudských poznatkov a manipulácia s verejnosťou ambicióznych politikov, ktorým ide len o moc, spôsobí, že sa debilizácia národov bude prehlbovať a výsledok si môžeme pozrieť v tomto filme. Alex Garland nič nevysvetľuje, len stroho popisuje udalosti. A núti premýšľať... ()
Velmi těžce uchopitelný kompilát několika nesouvisejících anachronismů. Přebírá to mentalitu vizuálních citací reality a popkultury, kterou se před 15-20 lety vyznačovaly zběsilé singleplayerové kampaně AAA stříleček Call of Duty, Homefront nebo Battlefield. Ty variovaly známé scény či věty z klasických filmů typu Apocalypse Now, Aliens, Platoon, The Rock, Predator apod., přičemž je zasazovaly do vyhrocenější varianty tehdejší globálně politické reality. Makabrózní zápletky o ruské výsadkové invazi na území USA byly vedeny skrze fetišistické mazlení s aktuální vojenskou technikou a neustálé změny hledisek, kdy v jedné pasáži jste pěší voják, v další elitní špeh, pak zase prostý civilista nebo třeba kosmonaut na oběžné dráze. Obecně pak nabízely řešení celosvětového politického tření jako potřebu permanentní války v pozadí událostí, kterou spolu vedou nepoučitelní nacionalisté v šedých zónách planety. A s nimi se pochopitelně nesla i přirozená nedůvěra v překotný technologický vývoj (což kulminovalo epickou scénou z Modern Warfare 3, kdy EMP paprsek odpojil veškerou elektřinu ve válkou strádaném východním pobřeží Států a z nebe začaly padat těžké stroje [hádejte, který film si tuhle scénu potom půjčil]). Civil War je pak zvláštní trestí této mentality, kdy onen shooter je v chaotickém válečném mumraji pobíhající fotograf s šestatřicetisnímkovým analogem, který používá chytrý telefon pouze na polní vyvolávání negativů (!!!). Všechna bojující NPC ho přijímají, vedou misemi a chrání, zatímco my pořád nevíme, co ho profesně pohání, protože o světě, kde se onen film odehrává, známe jen potřebné minimum. Zdali je ten film o potřebě najít své místo v nepochopitelném chaosu pořád nevím. Mám z něj takový zvláštní pocit, jakoby vznikal za chodu a někde se někdo zapomněl ohledně něj na něco zeptat. Ale přitom má pořád vehementně snaží vést se dopředu a doufat, že to do sebe nějak samo zapadne, až bude na konci. Čímž vlastně perfektně koresponduje se svojí hrdinkou. No každopádně kdo dočetl až sem, tak si asi všiml, že si s ním zkrátka nevím moc rady. A takový jsou obecně filmy, které mě vlastně dost baví. PS: bohužel filmu dává dost zabrat srovnání s téměř dvacet let starým Children of Men, vůči jehož vykreslení degradativního světa manicky se snažící o zachování působí tenhle Garland dost scénicky, uměle a většina scén budí dojem hmatatelně uzavřeného setu. ()
Aby to dávalo smysl, musel by tvůrce aspoň v nějaké rozumné míře vystavět logiku konfliktu. Jinak je to v podstatě jen putování party novinářů od přestřelky k přestřelce. Některé válečné scény jsou i zajímavé, bohužel ne dost. Poslední bod je posedlost amerických filmařů dělat z bílých obyvatel mimo velkoměsta agresivní a zaostalé idioty, tohle klišé mě už dost nebaví. Pokud si někdo chce dát válečný film, kde je v hlavní roli novinář, spíš doporučuju sáhnout po starém Salvadoru od Stonea. Pokud spíš apokalyptickou road movie po Americe, pak se přímo nabízí Cesta. Tedy jsem nic objevného nenašel. ()
Sugestivní a vysoce osobité dílo, které s nečekanou syrovostí varuje před možnou blízkou budoucností. Snímek Civil War režiséra Alexe Garlanda se může opřít o skvěle vystavěný scénář, jemuž vévodí místy až děsivá realističnost zlomové události, v níž se tato verze USA zmítá. V tomto bodě je ale záhodno zmínit i vtahující kameru, díky níž jste doslova vtáhnuti mezi nesourodou partičku novinářů cestujících skrze zdevastované Spojené státy americké. Právě díky kameře a přesvědčivým hereckým výkonům (Tandem Kirsten Dunst a Wagner Moura!) nahlédneme mezi nevýznamné půtky, organizovanější bojůvky až nakonec skončíme úžasnou sekvencí v obrovské operaci, při níž se masivní separatistická armáda přesouvá směrem k Bílému domu. V tento moment se pomalá, místy až hypnoticky děsivá jízda najednou přepne do zběsilého válečného módu, z něhož jsem hltal každou vteřinu a kterou jsem si chtěl na velkém plátně pustit ještě jednou. Co tedy dodat na závěr? Civil War je divácky nepřívětivou, avšak právě o to více naléhavou podívanou, která ve velmi jasných konturách nahlíží za oponu spojení „Co kdyby?“. Na jednu stranu děsivé a na druhou efektní, ovšem v každém případě se jedná o důležité filmové dílo, které ve mně bude svými myšlenkami a tématy rezonovat ještě hodně dlouho. Skvělá práce! (Viděno v kině CineStar IGY České Budějovice) „I've never been so scared in my entire life. And I've never felt more alive.“ ()
Povolání: Reportér půlstoletí poté? Ale kdeže. Spíš salónní představa občanské války, s absurdní zápletkou a s vyumělkovaným dějem plným absurdních scén. Vlastně ani nevím, za co dávám tu druhou, nebavilo, nazaujalo, žádné poselství mi nepřineslo, žádnou moudrost jsem v tom nenašel. Rádoby existenciálně silný a společensky naléhavý příběh, ve skutečnosti ale prázdný jako prd. ()
Ve Státech vypukla občanská válka. Proč, to moc nikdo netuší a pro režiséra, narozdíl ode mě, to nebylo asi moc důležité. Důležitá je parta novinářů, která si vytkne za cíl udělat rozhovor s prezidentenm, který rozhovory neposkytuje a navrch v D.C. střílejí lidi od tisku na potkání. Žurnalisté do Washingtonu přesto vyrazí a cestou fotí, fotí a fotí, přičemž občas narazí na burany s bouchačkama. Nějak jsem nepochopil, co tím chtěl básníík říci. Jestli to má sloužit jako ukázka novinářské práce pod palbou, tak dejme tomu, ale už jsem na tohle téma viděl mnohem lepší filmy. Pokud to má být odraz Států blízké budoucnosti, tak je to zcela nedostatečné. No a moc to nefunguje ani jako road movie a to i proto, že to prostě a jednoduše nedrží pohromadě. Ale abych jen nehanil. Technická stránka věci je dobrá, závěrečná akční sekvence dokonce výborná a sledování některých scén skrze objektivy mělo něco do sebe. Nemůžu nic říct ani proti hercům s Kirsten Dunst na čele. Ale i přesto z toho víc jak průměr nevypotím. 50% ()
Nejděsivější film o novinářské (a divácké) integritě a senzacechtivosti od Nightcrawlera. ()
Amerika v rozklade. Ale kto je tu dobrý a kto zlý? Kto za to môže? Nič poriadne sa nedozvieme a útržky z fiktívnej vojny bez nejakej zápletky na mňa vôbec nefungovali. 4/10. ()
Pozvolné tempo vévodí cestě, do své práce zažraných, válečných novinářů, udělat reportáž s hlavou státu, jenž je na hraně kolapsu. Poněkud mi úplně nebylo jasné, koho by vůbec nějaký takový rozhovor zajímal, ale budiž. Zřejmě jsem měl větší očekávání, očekávání ještě větší akce, ale je to spíše válečné drama o pohledu do práce válečných novinářů, kteří, posedlí svou prací, ztrácí pud sebezáchovy. Příběh, který nedal mnoho odpovědí o občanské válce, která se v realitě prakticky stále někde odehrává, ale zde je zajímavě našroubována do Států. Dobrá, zajímavá doprovodná hudba. Přesto, solidní nadprůměr, ale jednou mi to stačilo. 70% (viděl jsem: 1x titulky) ()
Alex Garland sa ako režisér vyznačuje skvelo sediacou vizuálnou stránkou (Ex Machina, Anihilace). Občanská válka prináša oku lahodiace momenty chaosu, boja a aj výborne zvolený soundtrack. Hlavne nečakajte akčný film. Ide o road movie s nepríjemnými a nebezpečnými zastávkami. Vyložene akčný film dostanete až na konci cesty. A tento štýl spracovanie témy mi sadol. Sled mikro príbehov, ktoré stoja na ceste za cieľom, ktorý má vrtkavý zmyseľ. No a posledná hláška pána domu púť pekne uzavrela. Nie 100% 4*, ale nadpriemer jednoznačne. ()
Určite zaujímavý a miestami veľmi silný film (Plemons) o tom, aká hnusná a nezmyselná je vojna. Skôr by som si prial film o tom, ako tá vojna začala a čo tomu predchádzalo, ako varovanie pre celú spoločnosť v dobe, v ktorej teraz žijeme. Putovanie novinárov bolo fajn, aj keď som úplne nerozumel prečo ich niekto chcel zabiť a niekto nie. To ich vrhanie sa do akcie medzi lietajúce guľky kvôli dobrej fotke je tiež niečo mimo moje chápanie, ale OK, každý túži po nejakej forme adrenalínu, no ten záver bol už úplne mimo, čo sa odrazu stalo s postavami Dunst a Spaeny... Nech mi tu nikto nehovorí o ich vývoji počas filmu, za nejakých 48 hodín je to úplne pritiahnuté za vlasy a skazilo mi to dojem z celého filmu. Chcel som dať 4, ale tá posledná 15 minútovka to zmenila. ()
Je to překvapivě dobrej film a já si tímto sypu popel na hlavu jak jsem podle traileru soudil, že to bude nejspíš volovina. Není. Vše co mi v traileru nesedělo má ve filmu jiný kontext a vyznění. I ta Kirsten Dunst, kterou spíš nemusím a kterou Garland vytáhnul z toho hereckého zapomnění, tady se svým důstojně nevybotoxovaným obličejem parádně seděla. Má to super kameru co umí dramatické celky i artové hry s hloubkou ostrosti. Má to luxusní zvuk (kdy třeba střelba zní reálně nekompromisně) a atmosférickej soundtrack. Je to sympaticky apolitické (není z toho cítit nějaká agenda a není tam vyloženě dobrá a zlá strana). Herecky je to koncert (a speciálně pro Cailee začínám mít slabost). Režijně vyvážené a pevné. Má to uvěřitelnou psychologii.. Navíc je to celé namotané na motiv humanistické/reportážní/válečné fotografie, což je pro fotofetišistu prostě lahoda (exhibuje tam jak Sony α7 s Leica sklem, tak třeba i Nikon FE2, Cailee tam vyvolává filmy v uprchlickém táboře.. no prostě žůžo-labůžo).. Jedinou výtku bych měl k tomu, že jak je to celou dobu poměrně syrové a realistické, tak je tam pár okamžiků kdy se tahle realističnost nabourá nějakým filmovo-klišoidním postupem. Blbě se to vysvětluje bez spoilerů, ale konkrétně řešení situace vojáka s červenými brýlemi prostě působí zbytečně lenivě. Nebýt těchto drobností, klidně bych šel i na plnou palbu.. Koho nezajímá fotografie, nechť si z mého hodnocení půl až jednu hvězdu odečte. ()
Už teda konkrétne i jedna Občianska vojna, kedysi na území Spojených štátov amerických prebiehala, resp. v druhej polovici XIX. storočia, pričom tentokrát sa bude h i s t ó r i a, bohužiaľ, zase znovu opakovať, ale v úplne inom kontexte a nasadení [pomocou oveľa sofistikovanejších zbraňových prostriedkov, než tomu bolo povedzme zrovna predtým: 1861-1865], a predsa stále v tom istom ponímaní, nakoľko po vskutku naprosto turbulentných udalostiach na politickom poli, nastávalo akési déjà vu v tom zmysle, že sa tým pádom naprieč akurátne prebiehajúcim XXI. storočím, akosi priamo vytvorili - dva znepriatelené tábory, na ktoré sa bude odteraz nazerať iba prostredníctvom optiky fotožurnalistiky, totiž lepšie povedané skrz-naskrz týchto postáv v života ohrozujúcich situáciách, ktoré s fotoaparátmi v rukách, zaznamenávali jednotlivé, vojnovo-konfliktné udalosti počas cesty [v tomto prípade ako v nejakom road movie] do Washingtonu D.C., kde napokon konečne došlo ku očakávanému bodu zlomu; pritom po absolvovaní tejto mimoriadne vyčerpávajúcej trasy - mám ako človek a divák v jednej osobe - naozaj pomerne dosť zmiešané pocity, pretože skrátka tento »vriaci kotol« neustále kypí i v skutočných podmienkach; je len otázkou času, keď k tomu kľudne môže dôjsť aj v reálnych reáliách, alebo univerzálny režisér len disponuje v rámci svojej tvorby akousi bujarou fantáziou? → začínam byť čoraz viacej znepokojeným, lebo nielen U S A ako celok - k tomu súčasne pomaly i speje, a tak sa teraz pre malú istotu radšej opýtam: „kam sme to vlastne ako ľ u d s t v o, medzičasom dospeli a vyspeli, keď sa stále medzi sebou vraždíme azda už úplne odjakživa?,” ← asi toľko z mojej osobnej strany na samý začiatok. • Čo sa ešte týkalo spracovania vyššie uvedenej problematiky, tak pôvodom britský autor v podaní Alexa Garlanda; ktorý vzápätí vytvoril akési pozoruhodné «audiovizuálne dielo» vo vyváženom balanse obsahu & formy; jednak mal zaujímavo napísané repliky pre tieto zainteresované postavy, keď dokonca jedna z nich prešla i akousi cynickou premenou, a vôbec toto skromné obsadenie sa nevyznačovalo ani hollywoodskymi hviezdami; to znamená, že vtedy som sa mohol s nimi lepšie identifikovať; proste nastalo určité, a k tomu i civilnejšie poňaté herectvo, v ktorom bola "najznámejšou" len predstaviteľka Lee Smithovej v podaní Kirsten Dunstovej, ktorá zrejme predviedla i jeden zo svojich najlepších hereckých prejavov kariéry, ale zároveň jej v jednej sekvencii zručne sekundoval i Jesse Plemons ["dvojník" Matta Damona], ktorý patrí vedľa nej do reálneho manželského zväzku; ale tentoraz to malo celkom opačné zafarbenie, ako si asi myslíte; a jednak som si tiež pripadal, ako by som sa nachádzal i v akomsi bode epicentra, tak bola samotná vizualizácia príbehu strhujúcou, kedy všade navôkol mňa iba lietali samé smrtonosné projektily; ďalej, dynamický zvuk to ustavične len podporoval, a to ani nehovoriac o kvalitnej montáži, ktorá spojila všetky obrazové p u z z l e dohromady; a uprostred diania rovnako stáli i postavy, automaticky hneď pripravené stlačiť spúšť...fotoaparátov = atypický filmový zážitok; ako by sa dianie vo vojnovom Vietname - podstatne neskoršie premiestnilo i do amerického prostredia s dokumentárnym nádychom v podobe dokumentovania príslušných príhod cez opticko-mechanické zariadenia s navrch bystrým zrakom, ktorý je teoreticky i prakticky ochotný zaznamenávať nie moc lichotivé obrazy so surovým vyznením → bez akejkoľvek cenzúry! • Sú predchádzajúce slová varovným signálom, a či len trebárs hudbou budúcnosti? () (méně) (více)