Režie:
Pavel SoukupScénář:
Jaroslav HruškaKamera:
Ondřej BelicaHudba:
Jan RichterHrají:
Petr Lněnička, Petr Uhlík, Sarah Haváčová, Václav Neužil ml., Adam Mišík, David Prachař, Michal Isteník, Vojtěch Kotek, Dano Heriban, Petr Reif (více)VOD (1)
Epizody(6)
-
Možnost léčby (E01)
-
Ženská oběť (E02)
-
Poslední facka (E03)
-
Rodinná záležitost (E04)
-
Chyba systému (E05)
-
Cesta ke světlu (E06)
Obsahy(1)
Co se stane, když zlu nastavíte lidskou tvář? Skutečný příběh muže, který se díky své metodě stal kriminalistickou legendou. Seriál podle případů kriminalisty Jiřího Markoviče se zaměřuje především na jeho výjimečný vztah se sériovým vrahem Ladislavem Hojerem. Bez příkras ukazuje reálnou policejní práci v tehdejším ČSSR. Odehrává se v několika časových rovinách a na pozadí nejděsivějších vražd 70. a 80. let. (Voyo)
(více)Recenze (272)
Nemyslela jsem, že se dočkám dne, kdy budu opěvovat Čechy za tolik vydařený true crime, že nebudu chtít, aby skončilo. Fakt pecka! Naprosto výborný herecký výkony od všech zúčastněných, skvělá kamera, atmosféra. Těším se na další radu. ()
Vůbec nesdilim všeobecné nadšení místních. U takhle nesmyslné délky seriálu musí být spousta vaty a tady jí je možná víc, než stěžejního příběhu. A jestli byl tohle náš nejlepší kriminalista, tak marně pátrám proč. Jeho kamarádské jednání s psychopatem, kterej by měl sedět v cele za sklem jako Lecter je ta opěvovaná metoda? To, že si toho nevypočitatelnýho cvoka přivede domů k manželce a dětem je důkazem, že patřil do Bohnic spolu s Ladínkem. ... Ovšem po stránce formy nemám seriálu co vytknout. ()
Upřímně, jsem stále v šoku. Z toho faktu, že nova natočila něco tak nadprůměrného a po všech stránkách kvalitního, se budu vzpamatovávat asi ještě hodně dlouho. Je mi poněkud žinantní vyjmenovávat všechny složky seriálu, protože proti žádné nemám téměř nic. Dalo by se říct, že nova se „svezla“ na žánru true crime (což ale není zápor) a nepřipraveného diváka mohlo zaskočit příliš mnoho mluvení (které je ale jen přípravou na strhující scény). Dostala mě Soukupova režie, kompletní vizuál, bravurní herci, či depresivní hudba pro mě prakticky neznámého Jannyho Richtera. Tvůrci si navíc našli čas na psychologii postav (nakolik může zlo fascinovat i jinak dobrého člověka) a etická témata, jako je řešení trestu smrti. Vůbec netuším, kdo bratři Hruškovi jsou, ale pokud tímto způsobem zpracují i další Markovičovy případy, nemůžou šlápnout vedle. Když jsem se svého času dozvěděl, že producent Michal Reitler odchází z ČT do novy, kde byl předtím, říkal jsem si, jestli se náhodou nezbláznil. Onehdy jsem viděl kus nějakého rozhovoru s ním, kde novu dost blbě velebil a měl ty klasické komerční kecy („vizionářský pořad Tabu“), to mě docela mrzelo a navíc mě žádný seriál z Voya nepřesvědčil, že by nova šla dobrou cestou – ani Guru, Iveta, Případ Roubal, Matematika zločinu nebo Král Šumavy (zatím) nevystoupil ze stínu „lepšího průměru.“ Až do teď. Jestli půjde o trend, nebo výjimku, poznáme teprve v budoucnu. JESTLI SI ZAČNEME MYSLET, ŽE SI SMRT NĚKDO ZASLOUŽÍ A NĚKDO NE, TAK JAKEJ JE PAK ROZDÍL MEZI NÁMA A TĚMA, CO SE SNAŽÍME CHYTIT? ()
Když jsem si zkušebně předplácel na 3 měsíce Voyo, bylo to spíš ze zvědavosti než že bych oekával, nějakýho filmově seriálovýho ježíška plnýho skvělých diváckých zážítků, ale přišel šok. Nova má na Voyu fakt hodně kvalitní kousky a tenhle seriálek, je jedním z nich. Originalní způsob vyprávění a ještě originálnější postavy. Vlastně celou dobu jsem byl jak v šoku. Z práce Jiřího Markoviče, z případu který se prolínal všemi díly a nejlepší na tom byla ta nenápadná proměna z kriminálky do psychologického dramatu. Pět nemůžu dát, protože na Adama Mišíka mám těžkou alergii a jeho postavu by zahrál i štaflík a špagetka líp o tom že on má herecký talent mě nikdo nikdy nepřesvědčí jedině on, ale to se zatím neděje. Všechno ostatní je však na vysoké úrovni ()
Markovičova metoda výslechu je natolik fascinující, až mi to obrušuje hrany morálního problému s módní vlnou true crime detektivek, která balancuje na tenkém pomezí fascinace pachatelem a pomníčku obětem, které se staly pouhou položkou na vrahově menu. Se čtyřicetiletým odstupem ale tvůrčí tým servíruje skvělý mix nabušeného scénáře, který dávkuje především parádní dialogy, sebejisté režie (ve druhém díle má divák jasno a přitom to další čtyři díly nekompromisně graduje) a hlavně hereckého koncertu, za které se doufám budou různá ocenění budou sbírat jak na běžícím páse. Isteník jede full Norbert Lichý mód, Kotek i na minimu prostoru parádní, Lněnička naprosto přesný v celé paletě perfekcionismu, emocí i zarputilosti. A pak Petr Uhlík, uhrančivý démon, absolutní zjevení „odnikud“ a raketa s příslibem obrovské herecké kariéry. Pokud jej tedy vlastní metody přípravy na roli (ze zámoří zdraví Ch. Bale) nepřivedou do Bohnic, anebo do dřevěnýho spacáku. ()
Po sérii diskuzí s kamarádem Enšpíglem jsme se odhodlali Voyo zkusit i my. Také jsem produkci Novy, potažmo Voya, měl obecně za průměrnou. Především tím, co vysílali v televizi. Jenže to, co vydávají na Voyu je úplně jiná liga. Metoda Markovič: Hojer je perfektní kriminálka. Hned, mi vytanuly na mysl Mindhunters: Lovci myšlenek. Jen v československém prostředí 70. let. A to je, musím říct, veliká pocta pro českou produkci. Sice tu autoři v šesti dílech vypráví vztah Jiřího Markoviče s Hojerem v rámci jednotlivých časových úseků, rádoby vytržených z jakéhokoliv plynulého příběhové vyprávění, ale ono to vlastně vůbec nevadí. Je to trošku jiné, což se v rybníčku českých kriminálek počítá a navrch je tu obří porce kvality, která je dána překvapivě dobrým scénářem, herci (Lněnička, Uhlík geniální), ale i kamerou. Toto se opravdu povedlo a už se těším na další seriály, které mi Voyo nabídne. Kéž by i nadále bylo více takové kvality v českém prostředí. ()
Bravurní česká odpověď na kultovní Fincherův seriál Mindhunter. True crime pošmak. Na tomhle projektu jsou doslova neuvěřitelné hned dvě věci - že něco takhle kvalitního, řemeslně dokonalého, atmosferického, formálně i obsahově vycizelovaného byla schopna vyprodukovat doposud impotentní komerční TV Nova a za druhé sám fakt, že je tenhle seriál točen podle skutečných událostí a že se něco takového u nás skutečně stalo... Pavel Soukup je opravdu nadaný a schopný režisér a Petr Uhlík neuvěřitelný talent! Nejlepší český seriál od projektu HBO Pustina! ()
Pavel Soukup did it again. Jo Soukup je opravdu frajer naší scény a není náhoda, že trefil pecku opět. Po Marty is Dead a Anna is missing ( oba opravdu progresivní filmy, které by obstály i ve světě) je tu s hutnou psychologickou Krimi, kde je sice očividná inspirace Fincherovým Mindhunterem, ale who cares když to funguje. Hezké komunistické retro na pozadí 70. a 80. let a speciální vrah Ladislav Hojer! Petr Uhlík nový velký český objev roku??!! Už v seriálu Adikts svým herectvím vyčníval, ale co předvádí zde za koncert je opravdu neskutečné. Dal do role Hojera naprosté maximum a je podobně ikonické na úrovni Jokera od Heath Ledgera. Věřím, že svými pohledy, mluvou a visáží bude některým dívkám způsobovat noční můry a mráz v zádech. Herecky za ním však nezaostává Petr Lněnička v roli výborného detektiva. Potěšil i Vojtěch Kotek v roli sadistického vraha inženýra. Většina dílů má sice podobný průběh ( dobré jsou však rekonstrukce vražd) a chválím i hudbu. Je to takový náš český seriálový Dahmer s MIndhunter vibes a je to dost dobré. a Teď bych prosil celovečerní verzi Lesapána, ať máme i pořádnéj českéj horor. 85% ()
"Zastavte! Já ty holky ošukám a zabiju, vy to na místě vyšetříte a budete mít další dva vyřešený případy a můžem domů." Tak tady konečně Láďa pochopil, o čem policejní práce je - o statistikách. Skoro jsem se až divil, že major Markovič s tímto návrhem nesouhlasil, když už Láďu nehlídal při převozu, zval ho domů na oběd a málem ho nechal uškrtit figurantku při rekonstrukci. Bylo to celý takový zvláštní, mrazivý a skutečný. Dost mě to bavilo, zejména rozhovory s inženýrem Stahlwerkem Tekverkem byly vynikající, ale postavu poručíka Červenky jsem nedal. Štval mě s každým nezaklepáním a tajně jsem doufal, že ho nakonec Láďa sežere. ()
Řemeslně je to velmi dobře odvedená práce, vlastně nadprůměr, morálně zatím moc nevím, jak se k tomu postavit. Že seriál, resp. Markovič upozornil na nesmyslnost trestů smrti kvituju; že poukázal na dobovou tragickou psychiatrii a že je potřeba podrobného zkoumání, než se vyřkne ortel, to taky kvituju. Taková byla doba (a taky se asi fakt hodně kouřilo). Ale tak nějak pořád nevím, jak se popasovat s postavou Hojera. Rozhodně parádní výkon, Petr Uhlík jistě bude oceněn, ale o to nejde. To, že Markovič měl velmi osobní vyšetřovací techniku a že Hojer k němu velmi přilnul (ze zřejmých důvodů), není tajemstvím; jen tomu bylo možno dáno až příliš prostoru. Anotace filmu, distribuce se hned v úvodu ptá: Co se stane, když zlu nastavíte lidskou tvář? Já se ale po zhlédnutí spíš ptám: Co se stane, když zlu nasadíte lidskou tvář? Protože to se stalo. Tak nějak mi to zavání kultem vraha a s tím mám problém (podobně jako u Předčítače, ale tam šlo o její hrdost, tady je vrah slaboduchý, na hranici retardace a určitě měl další diagnózy). // Asi spíš ocením skandinávské způsoby zachycení skutečných zločinů, kdy není prostor věnován vrahům, ale spíše vyšetřování (Breivik, Madsen). Tady chápu proč, zachytit techniku/vztah Markoviče bez pachatele by nešlo, nebo by to bylo přinejmenším velmi náročné, na druhou stranu tahle lačnost po true crime mi taky přijde jako jistá diagnóza. // Ale znova: perfektní výkony, skvělá kamera, nadprůměrný český krimi seriál. Příště by to chtělo ještě zapracovat na těch výsleších žen, a možná i víc upozornění na to, jak brutální techniky identifikace pachatele to pro oběti byly (jedna plačtivá scéna je málo, vzhledem k tomu, kolik - fakt kolik! - prostoru dostal vrah). ()
Kriminalisté chodí po bytě, vnímáme předčítání policejního spisu, hrůzu nevidíme, sledujeme jen vyšetřovatele a jejich reakce na to, co vidí. Vzápětí se rozbíhá hlavní linie seriálu. Říjen 1981. Stejní kriminalisté a jedna máma, která se nevrátila z večerního koncertu domů. Znásilněná, uškrcená. K výše uvedenému se ale ještě vrátíme. A nejen k tomu, verzí sociopatického zla bude víc. V každé epizodě (většinou v prologu) totiž řešíme další varovné případy sexuálního násilí. To klíčové je ale dané: Láďa Hojer a jeho vraždy. Nízké IQ, samotář, bez kamarádů. Popleta, prosťáček, ale také agresivní hovado. Nevinných dívek „mu vonělo“ víc. V centru dění pak rovněž legenda pražské mordparty Jiří Markovič, klidný a bystrý chlapík, který se rád zakousne do chleba se salámem od manželky, rád si zahraje biliár s kamarádem psychiatrem a moc rád by, aby se mladé ucho Adam Mišík naučilo klepat. S nějakou čtvrtou epizodou trochu začne vadit loudavé tempo, stejně jako opakování určitých motivů či výslechů. Seriál by asi zkrácení snesl. Někomu může i vadit, jak se jeden dostává druhému pod kůži a vyšetřovatel začíná s vrahem až soucítit. Pozorujeme jakousi podivně přátelskou náladu mezi oběma muži, kdy jeden z druhého postupně tahá přiznání k sérii zločinů, zatímco ten se raduje jak malé děcko, že mu někdo (konečně) věnuje pozornost. Každopádně civilní dialogy, dávka cynismu i černého humoru, dobová výprava, sugestivní atmosféra, velmi dobří herci (nejvíc mě bavili Petr Uhlík a Václav Neužil) a absolutní reklama na rakovinu plic. ()
Bohapustá, detektívna konverzačka, ktorá veľmi solídnym spôsobom prezentuje prácu vyšetrovateľov najzávažnejších, trestných činov. Niečo ako varianta na americký “Mindhunter” či juhokórejský “Through the Darkness”. Fakt výborná vec v rámci krimi žánru. A ja sa teším na druhú sériu. ()
Na Novu a její tvorbu je to určitě špička i když první oddělení a Devadesátky jsou pořád někde v dáli. Rozjezd a finiš trošku slabší, protože to jsou vesměs (hlavně ten první) díly o Hojerovi bez Hojera, ale jak je Uhlík na scéně krade si veškerý prostor pro sebe. Oproti tomu ty vedlejší linie mě moc neoslnily a celé to trpí tím, že je to poněkud přestylizované a co se zakončení týče, tak některý věci bych si tam dokázal i dobře představit a obešel bych se bez jejich doslovného zobrazení, protože mi to přišlo skoro zbytečný a jak to celý dopadne víme stejně už dopředu, ale pokračování Metoda Markovič : Straka se určitě nebráním. Je fajn, že tyhle starý klasický kriminální případy kde je ještě velký potenciál na filmová nebo seriálová zpracování konečně někdo vytahuje a třeba se jednou dočkáme i mnou tolik očekávaného Mrázka. Takže na počest nejvíc vykouřených cigaret co jsem kdy kde viděl si jdu taky jedno redko zapálit a na našeho nejslavnějšího kriminalistu abych teda nebyl za kverulanta přihodím těsně ty 4* a k tomu 70% ()
Pošmak. ()
Nechápu co se to děje v tomhle měsíci, ale mám pocit, že jsem se ocitl v nějaké obrácené realitě. Nejprve povedený seroš Tv Prima 7 schodů k moci, teď tohle od TV Nova... Nu, ještě tedy zbývá vidět něco povedeného od Magnuska a opravdu uvěřím, že jsem v jiném časoprostoru. Osobně seriálovým detektivkám moc neholduji. Už jsem se tu o tom rozepisoval dříve. Po doktorských a veterinářských seriálech, které naštěstí odezněly se roztrhl pytel s kriminálkami. Začalo to v Praze, ale už to zamořilo celé Čechy až k Modravě. Teď jsem kdesi zaslechl, že se točí něco dokonce u Jadranu... A kdo ví, zda už někdo nepíše scénář ke Kriminálce Marsa Alam, nebo Kriminálce Barbados. Mne na tohle nalákala kolegyně a také fakt, že je to zase jednou prý povedené retro. Ani vlastně nevím, proč mne ty retro filmy tak baví, pakliže jsou povedené a nejedná se o zvěrstva typu To se vysvětlí, soudruzi! Ano, tento seriál je příkladem, kdy slovo soudruh ani wartburg s majáčkem a oblíbený Jirka Macháček nevykřesají z toho scénáristického vakua zhola nic , ani jiskřičku. Retro mám rád proto, že jsem také Husákův potomek. A jak člověk stárne, rád zase nahlédne do výbav bytů jaké znal z dětství. Bytů, jejichž vytapetovaným obývákům vévodily obývací stěny přes celou jednu zeď s nezbytným barem, vystlané koberci a koberečky nejen na podlaze, ale mnohdy i na zdech. Bytů s kuchyněmi bez mikorvlnek, myček, indukčních desek, ale s nezbytnými plastovými odkapávači u dřezu, bombičkami na sodovku a šlehačku na policčce a papírovou krabicí Granka na lince... Zkrátka když se to tvůrcům povede, jeden rád sleduje všechny ty předměty tehdejších běžných potřeb a má v sobě tam uvnitř tak nějak hezky. Mně osobně tehdy nějaký režim až moc netrápil a člověk se ve vzpomínkách do těch časů, kdy měl všechny rodiče a bylo o něj láskyplně pečováno rád vrací. Zde bych rád podotkl, že nejsem z těch, kterým se po minulých dobách totalitního režimu jako mnohým kolem mne stýská. To rozhodně ne. Navodit atmošku konce sedmdesátek a začátku osmdesátek se tvůrcům povedlo dokonale. Prostě jste zase byli zpátky v dobách šílené módy šusťáků a časů, kdy se zapalovala jedna cigareta od druhé. O tomto kanibalovi jsem na rozdíl od jiných našich ,,slavných'' vrahů nevěděl a příběh byl pro mne docela překvapením. Herecky se jedná o naprostý koncert. Hlavně pan Uhlík... Tomu bych děti na hlídání dnes vážně nesvěřil. Lněnička taky boží, stejně tak Neužil, Prachař, Kotek, Isteník... no a už tu jmenuji skoro všechny.. :-). Mišíka nemusím, ale tady nevadil a po dlouhé době jsem zde zaznamenal zase koukatelného Romana Skamene. Super byla i hudba od bandu Tele - Music. Naprosto super retro! Markoviče nezbývá než obdivovat. Zatímco jakýkoliv laborant si vezme ochranný oděv při práci s nebezpečným virem či bakteriemi, on jako kriminalista vstupoval do šílených hlav svých vrahů zcela nechráněn. Je jasné, že ho ta práce musela těžce poznamenávat, obzvláště když mu rukama procházeli sadističtí devianti. To musí i obrněného člověka s výcvikem postupně začít ničit. Nevím jak ve skutečnosti, ale v seriálu měl neskutečně empatickou manželku. Takovou, aby jeden hledal v poledne s lucernou, obzvláště dnes za totální emancipace, kdy ideálním vzorem mateřství je kojící muž na mateřské dovolené. Nic mu nevyčítala, nedusila ho ještě tím, že je na děti a byt sama, nechala ho dělat tu dřinu v klidu, poskytovala mu klidný přístav a když už měla potřebu mu něco říci, tak hlavně v obavě o něj. Chápala ten náklad co nese pro veřejné bezpečí. Jo to byly časy... Dneska se můžete pro veřejné blaho rozkrájet a večer ještě dostanete pojeb jak nejste doma... Možná, že vyšetřovat to Markovič dnes, vyšetřil by akorát tak kulové a mrtvých by bylo o desítky víc. Ale měl by spokojenou manželku a vlastnoručně uklizenou myčku... Já jsem seriál dal na jeden zátah a musím uznat, že se to ke konci krapet táhlo. Nicméně dávat si to po dílech s odstupem, tak určitě ten pocit mít nebudu. Tohle se moc povedlo a já dávám za 5 Spartek. * * * * * () (méně) (více)
Voyo/// Obsazení 9/10 Děj 9/10 Atmosféra 9/10 Prostředí 10/10/// PLUS: způsob zpracování a převedení skutečných událostí do působivého celku, Petr Lněnička má možná životní roli, herci ve vedlejších rolích odvádí skvělou práci MÍNUS: hlavní kriminální případ je "roztažen" do šesti epizod, on to není nutně mínus, jen pro zaryté diváky běžných kriminálek /co epizoda to jiný případ/ to může být novum, které ve výsledku přináší pomalejší tempo vyšetřování, zřejmě tak jako tomu bylo v reálu/// Shrnutí: Kvalitní televizní počin, který přináší napětí a zároveň odhaluje drsný kriminální případ z minulosti/// Celkem 91%/// ()
Markovič to s tým miluj blížneho svojho trochu potiahol do extrému, keď si Láďu priviedol domov k svojej rodine. Občas som mal pocit, akoby bol na 'perníku'. Prvé tri epizódy boli normálny, šedý priemer a nekonečne sa vliekli. Z Ládi sa vyťahovali odpovede ako z chlpatej deky. No na porazenie. To som sa zhodoval s pocitmi a názormi, ktoré vystihol vo svojom komentári golfista .Jediným svetlým momentom boli kecy pána Vaňka, ktorý ich furt podjebával v knajpe pri gulečníku. A občas i kecy náčelníka boli takým oživením. No, a druhá polovica seriálu ma začala baviť a to zase naopak, kecy pána Vaňka akosi ustali. Tiež bol výborný i Vojta Kotek. Inak celý seriál je pomerne pekná depka. Výsledné hodnotenie: slabšie štyri, alebo silnejšie tri hviezdičky. Prikláňam sa k štyrom, pretože tie rekvizity a tie herecké výkony boli neuveriteľné! ()
Táto šesťdielna miniséria ma doslova rozbila a po mojej obľúbenej Pustina mi dopriala najsilnejší seriálový zážitok od českých bratov. Počnúc réžiou, perfektnými dialógmi, výbornou kamerou, vypiplanou výpravou a skvelou retro atmosférou zahalenou v takmer nemiznúcom opare kúdolu dymu, cez depresívnu hudobnú zložku, až po postavy, ktoré vám tak hlboko vlezú pod kožu, že si k nim za nebezpečne krátky čas vytvoríte ozajstný vzťah. V prípade tejto kriminálnej série máme prakticky až dve hlavné postavy - výnimočného kriminalistu, sympaťáka Jiřího Markoviče a sériového vraha a kanibala Ladislava Hojera. Hádam najviac ma fascinovalo sledovať to zvláštne puto, ktoré medzi nimi vplyvom času vznikalo. Vzťah vytvorený za absurdných podmienok, ktorý asi sotva dokáže chápať niekto iný, okrem nich dvoch samotných. Duo Lněnička-Uhlík predvádza absolútny herecký koncert a hoci samotný obsah výsluchov nebol často ľahko stráviteľný, ich vzájomné dialógy stáli vždy za to. Tvorcom sa podarilo vytvoriť niekoľko skutočne živých mnohovrstevných postáv, ktorých príbeh okamžite zaujme (výborný je aj Vojtěch Kotek v role nadpriemerne inteligentného sadistu). A či už dokážete Markovičov veľmi osobitý, dôverný, až miestami láskavý prístup uplatňujúci voči zločincom chápať či aspoň akceptovať (do konca svojho života zásadne odmietal trest smrti) alebo jeho riskantné metódy považujete za číre bláznovstvo, jedno je isté. Fungovali a dosahoval s nimi výnimočné výsledky. Metóda Markovič: Hojer je príbehom, v ktorom sa prelínajú tie najbrutálnejšie vraždy v ČSSR počas 70. a 80. rokov, no súčasne sú prepletené tak hmatateľným faktorom ľudskosti, túžbou po pochopení a pravde, až vyvolajú zmes pocitov, ktoré vás zaskočia nepripravených. Seriál režiséra Pavla Soukopa je nielen jedným z najlepších českých seriálov, jeho kvalita v rámci žánru true crime je, dovolím si tvrdiť, konkurovateľná na svetovej úrovni. ()
Pošmak od Petra Uhlíka! ()
Vážně čumím a smekám, co dnes dokáže Nova/Voyo vyprodukovat. Po Sex o Clock je to pro mě další příjemné překvapení od této stanice. Srovnání s Mindhunterem se samozřejmě hned nabízí. I u nás je očividně pár vrahů, kteří stojí za zmínku. O to děsivější je, že je to podle skutečných případů. Zároveň je to i takové příjemné retro s dobrými herci. Celé se to zaměřuje na postavu vraha Ládi. S ním se major Markovič pravidelně setkává a snaží se z něj dostat detaily jeho vražd. Pak sním pořádá i rekonstrukce atd. Nějak si na sebe zvyknou a vytvoří si k sobě osobní pouto. Celé je to dost postavené na přátelské a osobní úrovni. Ne všichni samozřejmě s touto metodou souhlasí, ale má to své výsledky. Láďa to v hlavě opravdu neměl v pořádku a místy je ho i člověku líto. "Tak já ty holky ošukám, zabiju a vy to můžete hned vyšetřit." :D ()
Reklama