Režie:
Daria KashcheevaScénář:
Daria KashcheevaKamera:
Tomáš FrkalHudba:
Lucas VerremanVOD (1)
Obsahy(1)
Elektřin komplex v elektrizujícím filmu. Dušezpytný námět o předčasném dospívání se potkává s explozivní imaginací, pomocí níž se režisérka noří do hrdinčiných traumatických vzpomínek ve všech odstínech monoklů. Setrvale hravý a místy hrozivý film nejen o tom, jak najít vztah ke svému vlastnímu tělu. (MFF Karlovy Vary)
Recenze (51)
Formálně super, obsahově radši bez komentáře. ()
Famózní. Mistrovské dílo i v globálním měřítku. Daria dobude svět. ()
Zatím stále jen kuloární zvěsti o kvalitách dalšího krátkometrážního počinu Darii Kashcheevy nejen nelhaly, ale dokonce ani nepřeháněly. Elektra je špičkovým, formálně i tematicky precizním dílem, které strká do kapsy vše, co letos na poli tuzemské audiovize vzniklo. A možná ne jen letos. Kashcheeva propracovala každou součástku bezmála půlhodinového filmu, díky čemuž příběh o jedné smutné vzpomínce na dětství emočně funguje a navíc jej lze donekonečna analyzovat. Gejzír nápadů, vizuálních detailů a do sebe zapadajících významů vede k tomu, že až to bude možné, budeme chtít tenhle snímek vidět opakovaně. A pak ještě mnohokrát. Nejen v rámci své kategorie unikátní počin. ()
Vítěz českého Lva za animovaný film a progresivní revoluční forma od Dariee Kascheevy. Zůstane Vám otevřená čelist!Electra vzpomíná na své 10. narozeniny a probouzí v sobě řadu rodinných traumat a je to hluboká sonda do ženské mysli, kde dojde i na tzv. Elektřin komplex, což je opak Oidipovského komplexu. Stop motion animace bere dech ( Forma za mne sice vítězí nad obsahem, ale vůbec nevadí) takhle působivých 25 minut v naší produkci jen tak neuvidíte. 75% ()
"Electra" je intenzivní audiovizuální valcha. Divákovi nezbývá než s úžasem zírat na zdejší zcela maniakálně náročnou stop motion animaci a pixilaci, skrze kterou Daria Kashcheeva na plátno otiskuje zničující symbolistní výjevy. Vytváří pod kůži se zarývající metafory emocí, traumat i pocitů pojících se k tématům genderových imperativů, zoufalé snahy se do nich vměstnat a s vidinou prchavé náklonnosti se vzdát vlastní identity. ()
Hodně se tu píše o složitém nacházení vztahu k vlastnímu tělu, což je jistě nosným motivem filmu, podstatné ale je, proč se to jmenuje Electra. Dívka zjevně prožívá Elektřin komplex: chová nenávist k matce a trýzní se sebenenávistí, kvůli otci, který je v den jejích desátých narozenin opustil. Od té doby s matkou žijí v upadající domácnosti, kde spolu soutěží v sebenenávisti a vzájemné nevraživosti jako dvě entity, které nebyly dost dobré, aby s nimi jejich otec a manžel (sexuálně úspěšný hřebec-dentista) zůstal, a tak pozbyly vlastní ceny i smyslu, zbývá jim jen marnost úpadku a Elektře pohrdání matkou i sebou, sebeubližování a sebeponižování. A pak jsou tu další tlaky a protitlaky, tahy, pudy, pnutí, škodlivé i přirozené sociální zvyklosti, predátorské prostředí... *** Film svou strhující vizualitou a senzualitou až hmatatelně předává atmosféru rozkladu, toxického ponižujícího a ubližujícího chování a vztahování se na tomhle vyšinutém základě i k okolnímu světu, sexualitě a dalším vztahům. *** V rámci Famu Four, společného uvedení pozoruhodných krátkých filmů studentů Famu, je na místě film usouvztažnit s filmem Přes střepy, kdy první je zprávou z oka hurikánu, z uvnitř marasmu, a druhý terapeutickou cestou ven, každý z nich stejně silný ve svém sdělení. *~ ()
Neskutečně komplexní a vrstevnatá sonda do života titulní Electry, která vzpomíná na své desáté narozeniny a probouzí v sobě nejedno rodinné trauma. Elektrizující a intenzivní snímek, u něhož vám pod kadenci tísnivých a hrozivých vjemů nebude úplně dobře. I přesto víte, že tuhle audiovizuální nálož rozhodně nevidíte naposled. Jedinečné dílo dokazující, že o Darii Kashcheevě ještě hodně uslyšíme. ()
Umělecká hodnota je jistě významná, ale mě se tyhle "divné" a "úchylné" záležitosti zkrátka nelíbí. 40% ()
Neskutečně imerzivní zážitek, kombinující surrealistickou stop-motion animaci Švankmajerovského střihu s hranými reáliemi a imaginativní symbolikou, s níž režisérka Daria Kashcheeva posouvá hranice audiovizuálního entertainmentu jako málokterý český filmový tvůrce. Smekám. ()
Jednu hviezdičku dávam za animáciu, ale inak to bola pre mňa jedna nudná a chaotická pejčovina, z ktorej ma ani nemrazilo a ani neelektrizovalo. Zrejme patrím do klubu vidlákov, ked tak pozerám na tunajšie hodnotenia a čítam tie fajnové komentáre. ()
Ale keď ona má tak divný účes, fňuk. ;( ()
Sebevědomé dílo, které je promyšlené, hravé, mísí několik filmařských technik a dokáže diváka strhnout. Možná si vzpomenete na Švankmajera, Sedmikrásky a další reference, ale bude to fungovat i bez nich. Fascinující dílo. Málokdy uteče půlhodina takhle rychle. Nevím, co by se muselo stát, aby už nebylo jasno o domácím filmu roku. ()
Ak rozumbrady z festivalov začnú niečo nezrozumiteľne bláboliť v štýle: "Elektra je špičkovým, formálně i tematicky precizním dílem, které strká do kapsy vše, co letos na poli tuzemské audiovize vzniklo." alebo "progresivní revoluční forma" alebo "intenzivní audiovizuální valcha" alebo "komplexní a vrstevnatá sonda", potom viem, že som sa ocitol v spolku sebaukájačských feťákov a že dielo nie je pre mňa. ()
Po formální stránce vskutku famózní a skvěle vypadající počin, který na míle překonává většinu české produkce. Jen závěr nebyl tak intenzivní, jak jsem očekával. ()
Podobně sugestivní vyobrazení dětského traumatu s takovou intenzivní formou ani nepamatuji. V necelých třiceti minutách dokáže film naservírovat takovou nálož témat a motivů, že z toho jde hlava kolem ještě u závěrečných titulků. Mistrovský kus i v parametrech světového filmu. ()
Daria Kashcheeva natočila hravý, znepokojující a úzkostný krátkometrážní film, ve kterém se zaměřuje na psychoanalýzu, související s Elektřiným komplexem, a na traumata z dětství, které se s člověkem nesou celý život. Film má svou hlavní myšlenkou velmi blízko k Fordovým Nočním zvířatům, poněvadž zde ústřední hrdinka, stejně jako postava Edwarda (Jaka Gyllenhaala), připodobňuje své nešťastné životní situace k nejrůznějším lidským hrůzám. Velice originální je zde použití prvku mísení reality se sněním, který filmu dodává punc Lynchovského mysteriózna. Čtyři hvězdy. 👍 (28.02.2024) ()
Svoji osobnost si budujeme ve formujícím věku podle vzorů, které dětství a dospívání provázejí, přičemž největší vliv v tomto procesu mají obvykle rodiče. Právě tak toto utváření sama sebe ovlivňují události a traumata, která prožijeme - a protože k objektivnímu posouzení situace v daném věku nemáme výbavu, stává se, že naše interpretace těchto událostí se míjejí s realitou. Hodně se mi zamlouvá, že Daria Kashcheeva tento proces utváření vlastního "já" konceptualizuje v podobě plastových figurín s více či méně lidskými rysy, jejichž jádro vyplňují memorabilie vztažené k formujícím vzpomínkám, ale zároveň s figurínami pracuje i na dalších rovinách. Ta nejsamozřejmější je pochopitelně samotný artefakt (barbie) panenky, coby dárku od otce, který je ale zároveň obtěžkán dalšími význami (nerealistický model krásy, předčasná touha po fyzické dospělosti). V jiné scéně, kde svlečené ženské figuríny sdílejí své vzpomínky, přičemž zjišťujeme, že všechny se jmenují Elektra, režisérce zaměnitelnost plastových těl umožňuje zobrazit množství jednotlivých person (hlasů / vzpomínek / náhledů) překřikujících se v hlavě Electry. A konečně figurína, která ztrácí lidské rysy nebo se dokonce rozpadá, může také reprezentovat blednutí vzpomínek na situace a jednotlivé aktéry, kteří se v průběhu dalších let víc a víc stávají jen plochou s několika málo záchytnými body, kam můžeme projektovat libovolné významy. Electra je nepochybně do nějaké míry filmu o proměně vztahu ke svému tělu, ještě víc mi ale připadá, že je snímkem o sebepojetí - o snaze zformovat svou vlastní osobnost v dospělosti a odhodit při tom co nejvíc zátěže, kterou si neseme právě z oné formující doby dospívání. Tohle je aspekt snímku, který se mnou nejvíc rezonoval, ale nutno říct, že rovin, které by bylo možné rozebírat, je ve vyprávění mnohem víc - což by samo o sobě mělo svědčit o jeho kvalitách (podtržených, nutno dodat, brilantní formální stránkou). ()
9/10. Tohle je čistý masterpiece. Všichni povinně zkouknout, už je to k dispozici i na MAXu. K osobnosti autorky může mít někdo výhrady (viz. proslov na Českém lvu), ale talent jí nikdo neupře. Nespustil jsem z toho oči. ()
Fascinující a znepokojivý audiovizuální zážitek ze kterého by se Jan Švankmajer tetelil blahem a který v necelé půl hodince nabídne víc emocí než jiné filmy ve dvou hodinách…80% ()
+4* Režisérka dala o sobě vědět svým kraťasem už před 5lety na Lvech a pak i na Oscarech a díky tomu měla ušlapanou cestičku pro další projekty. Vývoj jde znát a evidentně i mělo smysl tuto dámu podporovat. Výrazně se posunula a u tohoto už podle mě středometrážního kousku nejde přehlédnout a za výtvarnou stránku nelze dát rozhodně menší než nejvyšší známka. Velmi nápaditý kousek, kvalitně sestřihaný, takže si tam divák při každém opakování dokáže najít nějaký nový detail. Bohužel jsem však úplně nepochopil o čem je vlastně ten Elektřin komplex, asi tím, že nejsem žena ;-). Přesto doporučuji a přeji co nejmíň traumat. Shlédnuto přes Dafilms . [ PŘÍBĚH: 2 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 3 /// TEMPO: 3 /// ORIGINALITA: 3 /// NÁLADA: 1 /// ART: 2 /// STYL: 3 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Reklama