VOD (1)
Obsahy(1)
Daniel Kintner a jeho přítelkyně Susan Watkinsová si konečně našli pár dní volna, aby odjeli na dovolenou. Zejména Susan byla v poslední době hodně vytížená a ještě těsně před odjezdem řeší problémy s filmovým štábem …Když Susan s Danielem dorazí na exotický ostrov, začnou si chvil volna užívat plnými doušky. Procházejí se po tržišti a těší se, že se druhý den budou potápět. Ráno je nádherné počasí a Davis, instruktor, dává rekreantům, účastníkům potápěčského kurzu, poslední pokyny. Daniel se Susan se pak plně věnují pozorování podmořského světa. Když se konečně vynoří nad hladinu, přesně v určený čas, zjistí ale, že jejich loď už není nablízku. Na obzoru sice zahlédnou dvě plavidla, žádné ale nereaguje na jejich mávání a volání a Daniel nedoporučuje, aby se k nim pokusili doplavat, aby příliš nemrhali silami. Výstroj, zejména láhve naplněné kyslíkem, je udržují nad vodou a oba mladí lidé začínají prožívat hrozivé hodiny uprostřed vodní hladiny, zcela bez pomoci a odkázáni jen jeden na druhého. Susan má žaludeční potíže a tak jí Daniel radí, aby se na chvilku natáhla na vodu a zdřímla si. Když se dívka probudí, nikde Daniela nevidí. Málem se jí zmocní panika, ale nakonec se oba opět setkají: když usnuli, rozdělily je vodní proudy, které jsou v těchto místech, jak se zdá, velmi silné. Po chvíli oba požahají medúzy a Susan kousne do lýtka nějaká ryba. Horší ale je, že kolem neustále plavou žraloci. Zatím se sice agresivně nechovají, ale jejich přítomnost je více než hrozivá. Tak pomalu plynou hodiny a přichází noc... (TV Prima)
(více)Recenze (206)
Za zkuknutie to podľa mňa stojí. Je to zaujímavé poňatie dramatickej udalosti, ktoré tak trochu pripomína Blair Witch na mori... ()
Dokumentaristicky autentický celovečerák, ktorého ústredná herecká dvojica nie je nijako sympatická a scenár nám ju ani nedovolí bližšie spoznať. A to sa kamera točí 50 minút iba okolo nej, ako sa na hladine oceánu háda alebo naopak utešuje vyznaním lásky. Pocit stiesnenosti a izolácie tu funguje, ale vďaka málo dramatickým zvratom film plynie strašne pomaly a pôsobí prázdnym dojmom. A celkom ho zabíja záver, načisto popierajúci autenticitu, na ktorej vystaval všetku svoju pôsobivosť! ()
Napětí v Otevřeném moři je téma těžce diskutabilní (ano, kromě oné noční sekvence) a když od něj odhlédnu, už toho ve zbytku moc k nalezení není. Povinná dávka povinných dialogů, v úvodu zcela zbytečně nasazená nahota (opravdu to divákovi pomůže lépe se s hrdinkou sblížit?) a ošklivě toporný ženský herecký výkon, jehož bezradnost perfektně zvýrazňuje jeden z posledních záběrů (detail na obličej). Naproti tomu digitál je stále mocný nástroj a jeho použití dokáže leccos povytáhnout o řád dva výš, ale to je upřímně také jediný dobrý nápad (šlo by to bez něj vůbec?), který se nedá Kentisově mizernému experimentu napsat na sekeru. A to je opravdu trochu málo na celovečerák za těžce vydřených 150Kč. ()
Začíná to jako porno bez sexu říznuté cestopisným dokumentem a končí jako neradostný výluh z Čelistí a Záhady Blair witch. Nedá se říct, že by Otevřené moře bylo vyloženě špatným filmem. Dá se říct, že je Otevřené moře vůbec filmem? Tvůrci skutečně šetřili kde se dalo. Na hercích, na stopáži (natahované zcela nepochopitelnými a zcela zbytečnými „suchozemskými“ scénami a scenériemi), na žralocích (použili živé :)), na překvapivých zvratech (od „vynoření“ jenom očekáváte odpověď na otázku: Kdo přežije?). Oba představitelé se sice chovají přibližně tak, jak by se dva lidé osamoceni uprostřed oceánu chovali, ale vypouštějí přitom z úst tak nešikovně vykonstruované věty, že by je ani Laurence Olivier nezahrál do sítě. Ale jelikož jsem zatím sám nestvořil zábavnější "home video", nebudu přehnaně kritický. 65% Zajímavé komentáře: kinej, k212, jakbrez ()
Kdo by se po skončení filmu nechtěl začít potápět? Těžké téma na natočení,aby to bylo fakt napínavé muselo by to trvat tak cca o 1/2 meně. ()
Nevím jak bylo dvěma novomanželům, kteří si jako svatební cestu vybrali dovolenou spojenou s potápěním a posádka lodi si na ně vzpomněla až za 2 dny. Nevím jak bylo těmto dvěma lidem, podle jejichž příběhu se rozhodl režisér Chris Kentis natočit tento film. Neskutečně slibný námět však Kentis nechutně zatnul svoji beznápaditou a bezduchou režií a ještě hůře použitým střihem. Stopáž 79 minut uběhne sice jako voda, ale náplň filmu je značně rozporuplná. Po patnácti minutách se vleze do vody a drama začíná. Hrdinové jsou podrobeni opravdové zkoučce. Divák s nimi opravdu soucítí a čeká jak se jejich situace posune dál. Pak přijde hrubý střih a sledujeme dvojici jak si nadává, obviňuje se ze všeho možného a pak zase střih a je klid. Říkají si jak se milují a že to všechno dobře dopadne. Po skončení jsem byl téměř vzteky bez sebe, když jsem si uvědomil, jaký potenciál v rukou Chris Kentis držel. Kdyby alespoň trochu rozvinul psychologii obou lidí tím, že by do hádky a z ní šli přes malé náznaky, tak by se taky mohlo stát, že film by získal opravdový filmový rozměr. Takhle působí jako nesympatický sestříhaný dokument. Digitální kamera (která navíc střídá asi tak čtyři úhly pohledu) filmu taky dvakrát neprospěla. Je to dnes sice moderní, ale snaha o syrovější obraz ne vždy vyjde podle plánu. Kentisovi se to nepodařilo ani za nic. Když to tak vezmu, tak Otevřené moře mohlo být kultem, protože od Čelistí (které jsou proti tomuto velkolepou podívanou) se už žádný podobný film neobjevil. Ale na druhou stranu se musí uznat, že Kentisův záměr byl opravdu úctyhodný a jeho verva s jakou film natáčel velká. Bohužel mě zajímá výsledný produkt, který se zdá jako špatný vtip podobně jako záběr na kuchaného žraloka běžícího pod závěrečnými titulky. ()
Na rozdíl od většiny jsem já zklamán nebyl. Nepovažuji tento film za žádný filmařský skvost, vlastně není výjimečný ničím, kromě jediného atributu, a tím je námět. Zcela jistě se dalo s takto slibným příběhem vyhrát víc, než jak to udělal Kentis, ale je to skutečně nutné? Jak byste chtěli dvoudenní drama shrnout necelé do hodiny a půl, abyste stihli popsat narůstající paniku hlavních aktérů a aspoň částečně ji konfrontovat s prostřihy na pobřežní idylku? Filmu dává velký náboj fakt, že se skutečně někomu stal (samozřejmě že ne doslova takto) a já myslím, že tvůrci se námětu zhostili slušně a přetvořili jen na koukatelný snímek s mírnými chybičkami, které ale vyvažuje právě ta tragická autentičnost boje dvou ztracených duší někde uprostřed oceánu. Nicméně každý má právo na svůj názor a pokud jste na tomto filmu chtěli hledat negativa, tak jste je jistě našli. Já je nehledal a i proto jsem spokojen. ()
║Rozpočet $500,000║Tržby USA $30,610,863║Tržby Celosvetovo $54,667,954║ Zopár slušných momentiek kde nechýba dávka napätia sa tu nájde ale celkovo sa nič prevratné nekoná. /videl v kine: 40%/ ()
V důsledku dosti bizarní pokus o dokumentaristicky pojaté drama. Chris Kentis se snaží evokovat situaci dvou lidí lapených v osidlech širého moře minimalistickými prostředky ruční kamery, ale troufám si říct, že naprostá většina dramatičnosti příběhu prýští ze samotné situace, ne z jejího ztvárnění. Ono v samotném zpracování není moc kde brát, ti dva se zjevně nemají o čem bavit, chvilkové hádky prostřídané zajíkavými vyznáními lásky těžko zvednou diváky ze sedadel, navíc když herecké provedení je vskutku prostřední. Absolutním hřebíčkem do rakve atmosféry jsou vyšinuté prostřihy a detaily na nejrůznější zástupce tropické fauny a flóry, nočního života v letovisku a fušérské doplňující scény z pevniny, které působí dojmem, že si je natočil zvídavý německý turista do rodinného archívu (hned vedle obnažených zadnic plážových krásek). Není se proto co divit, že z potenciálně hodně nadějného dramatu vzniká beztvará patlanina s několika žraloky, prázdným žvatláním dvou herců a podprůměrným provedením. ()
rozpočet : $500,000 tržby celosvetovo : $54,667,954 ()
„Uprostred mora v pohodičke nájdeš koralový útes, ale v meste k mojej mame netrafíš.“ – „Musím mať motiváciu.“ Zastávam teóriu, že kvalitný žraločí krvák vznikne každé desaťročie. V 70. rokoch ČEĽUSTE, v 80. rokoch... no, vtedy vzniklo veľa žraločích hororov, ale nenapadá mi žiadny vyložene kvalitný (každá teória má diery)... v 90. rokoch Harlinova ZRADNÁ HLBOČINA. A v prvom desaťročí 21. storočia? OTVORENÉ MORE - dokumentárnym štýlom nakrútená voľná adaptácia udalosti, ktorá sa priamo takto asi/možno/zrejme/ktovie nestala, ale režisér (a scenárista a strihač a kameraman v jednej osobe) Chris Kentis naznačuje, že zabudnutie klientov uprostred mora nie je až taká nečastá vec, ako by sme si mysleli/priali. Nemám k dispozícii žiadne záznamy, takže mi nezostáva nič iné, ako mu veriť. No ako fanúšik hororov a niekto, kto sa žralokov veľmi bojí, mu to zhltnem aj s navijakom. Snímka je kratučká. To je vzhľadom na námet (dvaja turisti si objednajú potápanie uprostred mora, sú tam „zabudnutí“ a s prichádzajúcim večerom sa horizont kalí nacecanými ťažkými mračnami... začína sa blýskať... fúkať vietor... a neďaleko zašpliecha prvá plutva žraloka) logické. No už 79 minút „iba o tomto“ by bolo veľa, takže tvorcovia naťahujú čas dovolenkovými zábermi. Snímka si drží pôsobivú, realistickú atmosféru, na čom majú podiel nielen sympatickí ústrední hrdinovia (čo je dôležité, pretože v monotónnom prostredí s nimi strávime celý film), vynikajúca práca (so ŽIVÝMI) žralokmi a pochmúrna výprava (more a nízko visiaca daždivá obloha vyzerá podobne antiromanticky, ako v STROSKOTANCOVI). Miestami VEĽMI nepríjemný film, ktorý sa síce nejaký čas rozbieha, ale ku koncu mi fakt bolo až nepríjemné sa pozerať na to, čo sa okolo hrdinov vo vode a kúsok nad hladinou robí. Fuj. Fuj, fuj a ešte raz fuj. Nie dokonalé, ale mrazivé áno. ()
Tak jako thriller nebo horor od kterého vyžadujete akci – není Otevřené Moře určité vhodný kandidát. Jedná se o pomalejší, atmosférický příběh s velkým pocitem bezmoci. Díky shodě náhod a nepozornosti personálu se dva potápěči ocitají v boji na život a na smrt v pustém oceánu. Bezmoc, zima, proud, medúzy a hlavně žraloci – to jsou hlavní nepřátelé. Smutný film, !!!SPOILER!!! obzvlášť když v konečných titulkách najdou v žralokovi ten fotoaparát. ()
Řekl bych, ža autoři jsou zkušení potapěči, kteří vědí, jak v podobných situacích pracuje psychika. Podařilo se jim zprostředkovat pocit narůstající paniky a únavy obou hlavních postav, omylem zapomenutých na širém oceánu. Možná tu a tam byly ty skoky mezi hádkami a usmířením příliš rychlé, ale pak by zas film ztrácel tempo. Opravdu dobře je udělaný závěr - rezignace. Možná se z toho dalo vytěžit víc, takhle to zase dostává nádech realističnosti. ()
Nejdřív: „Ty ses vyčůral do vody, ty prase!“ a pak: „Vymočím se do vody, alespoň nám bude tepleji..“ Holt, situace na moři se mění každou minutou.. Neotřelý námět a nedigitální žraloci, kterým jak zjistíte při závěrečných titulcích, opravdu leží podmořské fotografování v žaludku - tím výčet pozitiv končí. Instruktor potápění je geniální matematik, kameraman má sice smysl pro detail, ale trpí Parkinsonovou chorobou, už tak divně vedené rozhovory na hladině zabíjí otřesný dabing a film se vleče takovým způsobem, že si přejete, aby bylo moře co nejdříve zavřené. Nezbývá než politovat ty prosolené a rozmočené herce, kteří museli mít bříška prstů jak kostelní varhany.. ()
Byla to celkem nuda, ale kdyby se vystřihla první půlka a pár blbých scén a dialogů, byla by to skvělá čtyřicetiminutová ukázka jak budovat hrůzu a napětí, protože např. scény s obrysy žraloků nebo s medúzy jsou opravdu působivé a vzbuzuje ve vás natolik mrazivý pocit, že už vodu možná nebudete chtít v životě vidět. Takhle je to ale jenom nudný film s dvěma nebo třemi vynikajícími scénami, což navíc potvrdí konec, který si každý domyslí ještě před začátkem filmu (tedy pokud zná událost podle které byl film natočen). ()
Odvážny to pokus natočiť amatérsky nízkorozpočtový film (a je to strašne cítiť) a navyše digitálnou kamerou. Nepodarilo sa. O trošku lepšie hodnotenie sa zaslúžilo posledných 20minút, keď sa konečne začne niečo diať a atmosféra dokonca aj trošku zhustla. Inak je celý film nudný, jednotvárny, ťažkopádny a fádny. A nezachraňuje to ani tých sto žralokov dookola. Tvorcovské zúfalstvo je poznať, keď na vyplnenie stopáže slúžia zábery okolitej oblohy a pokojnej morskej hladiny, ktoré tvorili dokopy asi desať minút. 50%. ()
Opravdu hodně nudné...na začátku celkem fajn....prostřední část hoooodně boring....a závěr celkem fajn. Nevím, proč producenti z LGF říkali, že se jim investice do tohoto snímku vyplatila. No....aspoň, že tam byly kozy ;) Ne teď vážně, některé scény z filmu jsou celkem dosti snesitelné....ale bohužel je těchto scén velice málo. A nevím, asi jsem tu důležitou část vysvětlující jednu důležitou věc (nemůžu napsat, bo bych spoiloval) minul.......a doteď neznám příčinu toho, proč... ()
Divné, smutné, zle natočené, dobre zahrané, zaujímavý príbeh. Určite stojí za to jedno pozretie. ()
Film bez speciálních efektů začíná prostě. Po letmém seznámením s hlavní dvojicí, která se rozhodne na poslední chvíli pro dovolenou s potápěčskými kurzy, přichází děsivě reálné zauzlení. Nesmyslnou chybou vedoucích kurzu se oba ocitají na otevřeném moři, zanecháni svému osudu. Nejprve je to sranda, pak podivná náhoda, korunovaná psychickými změnami chování. Nic moc toho o nich nevíme, tvůrci nám jednoduše předkládají, jaké by to bylo, kdyby.. Film nabízí několik vrcholných momentů (náhlé usnutí z únavy, noční scéna), na působivější komorní drama ale režisérovi chyběly kvality. Ultralaciný snímek, realistické herectví, digitální kamera, dokumentární ladění. Člověk ve stresu dělá nečekané věci, v apatii pak třeba nechá mrtvého partnera napospas moři. Ocenit lze tedy zejména to, jak zdárně tvůrci vykreslily "všechny" fáze (např. hledání viníka, potřeba uvolnění úzkosti) zákonitosti psychické krize. Zajímavý vývoj ale přerušují přibývající žraločí zuby, přičemž děsivější byla právě ona reálná zápletka. Jen já, partner a nekonečná voda!! ()
Čelisti to samozřejmě nejsou, ale ruční kamera, skutečný námět, vnady hlavní představitelky a atmosféra snímku, kdy jsou dva mladí lidé zapomenuti v širých pastvinách oploutvených ptedátorů - povyšují Otevřené moře ke čtyřem hvězdám (noční scéna je nejhorší). Film, který podpořil mou tezi - koupat se na dovolené u moře pouze v bazénu. ()
Reklama