Režie:
René ClémentScénář:
Sébastien JaprisotKamera:
Andréas WindingHudba:
Francis LaiHrají:
Marlène Jobert, Charles Bronson, Gabriele Tinti, Jean Gaven, Jean Piat, Jill Ireland, Corinne Marchand, Annie Cordy, Ellen Bahl, Steve Eckardt, Marika Green (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Mellie nemá ani potuchy, že každý její krok sleduje záhadný cizinec, který ji napadne, hned jak její manžel odejde z domu. Celá věc ale bude mít pro oba nečekanou dohru. (Netflix)
Recenze (148)
Mám velmi citlivé zívací senzory a ty byly tentokrát v klidu. Což je fajn. I přesto, že člověk nebyl nikterak udýchán přílišnou akčností snímku, nemůžu mu upřít jisté noblesní napětí tak, jak to umí jedině Francouzi. Začátek byl výživný. Tedy alespoň pro mě. Přiznám se, že mě některé scény pobavily, což zjevně neměly, ale to přičítám době, ve které byl film natočen. I když ... kdyby Marlén s Čárlím chtěli, mohli se herecky vyřádit tak nějak celkově víc. Potenciál tady jednoznačně byl. Dále mi tady neseděly samotné vyšetřovací metody pana svalnatého plukovníka a jistá trucovitost Lav Lav. Až moc nevěrohodné, kuňha. No ale jestli to tak pan spisovatel a scénárista v jednom napsal, tak se tak asi lidé někde chovají, no. Ale dobré jinak. Příjemné pokoukání. ()
"Love, love." Ještě nikdy mě neznělo slovo "love", natož dvakrát za sebou, tak krásně, jako z úst charismatického chlapa Charlese Bronsona, který tak oslovoval křehkou krásku Marlène Jobert, do které jsem se asi zamiloval. Film který má v sobě plno tajemství a nevyřčených pravd je napínavý do posledního okamžiku. Je to jeden z těch mála skutečně silných příběhů, který sice skončí na obrazovce, ale ještě dlouho, předlouho pokračuje v naší mysli a to i díky nádherné hudbě mistra oboru Francise Laie. Film s velkým F a s hereckými výkony z kategorie nadstandartních doporučuji pustit ve večerních hodinách, tma je totiž velkým přítelem pro ještě větší prožitek z této filmařské dokonalosti. ()
Cestovat v dešti s francouzskými filmy je vždy potěšením. A k tomu Marlene Jobert, která je tu vysloveně k zulíbání. Vlastně je to naprosto klasická...absolutně poctivá francouzská kriminálka, která v podstatě nezklame. Záleží ale, jak moc Vám sedne postava Charlese Bronsona. Mně moc ne, ale jeho "Love, Love" mám z poctivého českého dabingu v hlavě i dva týdny po shlédnutí. ()
Krásná Melie (Marlène Jobert), manželka pilota, tráví mnoho času sama a jednou nechtěně zaujme podivného neznámého(Marc Mazza), na nějž posléze narazí ve svém domě. Je znásilněna a cizince poté, částečně v sebeobraně, zabije. Namísto toho, aby informovala policii, shodí tělo do moře. Po čase se o ní začne zajímat charismatický tajný agent, plukovník Harry Dobbs (Charles Bronson), Američan s neotřelými vyšetřovacími metodami... Specialistovi na krimi-filmy Renému Clémentovi se tu podařilo natočit napínavý, nestárnoucí psychologický thriller, v němž se zdárně doplňují neskutečně přirozeně hrající Marlène Jobert se stále se celkem bezdůvodně usmívajícím Charlesem Bronsonem. ()
Povededný thriller, ve kterém jsem si dlouho nebyl jistý motivy postav. V druhé polovině je to mírně překombinované, ale kouká se na to dobře. Charles Bronson je fakt vyrýsovanej a namakanej a Marlene Jobert sexy. Velké plus za výběr herce toho perverta, vypadal fakt nebezpečně perverzně. ()
Slušná parodie. Bronsonovy ořechy strašně smrděj. ()
To byla dvojka jak víno, roztomilá Jobertka a chlap dívčích srdcí tehdejší doby, Bronson. Neviděla jsem je už tak dlouho, že jsem si tenhle film vysloveně vychutnávala. To jiskření mezi nimi mně propálilo triko a nebo já propálila triko Charlesovi. Skvěle sehraná dvojice, kde se nedá určit, kdo byl tahounem, protože oba byli skvostní. A tak je dobře, že to nakonec skončilo, tak jak mělo, jiný end by k tomu ani nesednul a nebo by to pokazil. Opravdu to byl nadprůměr kriminálek své doby a já díky. Všiml jste si na konci jak jí řekl "kuře"? Tenkrát to byla Marlénina přezdívka, takže i to byla milá vsuvka. ()
Další perfektní René Clément, přesně v téhle pomalé, lehce psychedelické poloze ho mám rád. Netlačit na pilu a nechat všechno pozvolna plynout, do toho famózní hudba Francise Laie, skvělá Marléne Jobert a Charles Bronson, atmosféra opuštěného přímořského resortu. Stylově a dějove mix Clémentových filmů LES FELINS (Kočky) a PLEIN SOLEIL (V plném slunci). ()
"Co to děláte? - Mířím na budoucího milionáře!" Znásilněná submisivní panička a dominantně tajemný sympaťák vytvořili velmi zajímavý pár, ve kterém oba ví své, ale jeden z nich to nepřizná. Zub času zanechal na tomto snímku svou stopu, neboť nedobrovolně chlastající Melancholie je jednoznačně ženou z jiné doby, Dobbs je paradoxně stejně chápající jako zákeřný a ty dva pokusy o vraždu není potřeba mezi dobrými přáteli nijak rozmazávat. Já jsem si to docela užil, ale trochu mi kazila náladu dobově podivná hudba a pár okamžiků překombinovaných za hranici přehlédnutelnosti. ()
Rozjíždí se to fakt zajímavě a ten psychopat na začátku vypadá opravdu jako psychopat, kterýho by asi nikdo nechtěl potkat někde v tmavý uličce. Prostě vypadalo to zase na jeden poctivej oldskool thriller. Jenže postupně se z toho stane úplná slátanina. Charles Bronson tam začíná rozjíždět nějaký divadýlka, kecá tam pořád něco o nějaký tašce, ale děj se prakticky nikam neposouvá. Pořád jsou tam akorát nějaký odbočky a kličky a mě to přestalo bavit. Pak se ta slavná taška konečně najde, tak jsem doufal, že třeba film dostane nějakej novej náboj, ale nic. Nuda pokračovala až do závěrečnejch titulků. Dávám 2 hvězdy za úvodních cca 30 minut a obstojně hrajícího Bronsona. ()
Trautenberk říkávál, že to kyselo je moc kyselý, a já říkám, že ten film je moc umělý. Pokud točíte psychologický thriller, tak byste měli v maximální možné míře dbát na hodnověrnost psychologie postav a propracovanost jejich charakteru. Tohle je od začátku až do konce vystavěné na efekt a jak už napsala moje oblíbená uživatelka Aelita, strašně manýristické. Póza čiší z většiny scén. Tam, kde by mě ta hra na kočku a myš měla napínat a lákat svým rafinovaným závěrem, tam mi byla s postupujícími minutami čím dál víc protivná a nudná. Rozmýšlel jsem se mezi dvěma a třemi hvězdičkami, ale snímek s tak vysokým hodnocením moji pomoc nepotřebuje. Marlene Jobert a Charles Bronson jsou zajímaví ani ne tak jako postavy, které hrají, jako spíš skutečné hvězdy, kterými oprávněně ve své době byli. Kdyby si tak režisér nehrál na velké umění a natočil klasickou kriminálku bez těch rádoby psychologizujících kudrlinek, mohlo to slušně fungovat. Celkový dojem: 45 %. ()
Je MacGuffin v červené tašce TWA, nebo jej okusují pod útesem krabi? Clémentovy artové způsoby a péče o mizanscénu měly diváka odvádět od nedostatku věrohodnosti, ale u mě to spíš fungovalo tak, že na něj upozorňovaly. U psychologického krimi thrilleru zásadní chyba. Steklo to po mně jak letní deštík po bílém kabátku naivní Mélancolie. Snad to spláchlo i zbytky skořápek od dřevnatého louskáčka Charlieho.. ()
Jeden z předních tvůrců Francouzské drsné školy René Clément nám dokazuje, že pro vznik vynikajícího thrilleru nepotřebuje mnoho. Stačí promyšlený scénář, inteligentní dialogy a dva vynikající herci. Mužný Charles Bronson navzdory svým obvyklým podmračeným drsňákům se zde stále šibalsky usmívá a trousí jeden sarkasmus za druhým a neodolatelná kráska Marlène Jobert se s ním báječně doplňuje. Napijte se! 95%. ()
Výstredný násilník v daždi. Jeho pohľad pripomína vraha z príbehu Studňa seriálu 30. prípadov majora Zemana a je jasné, že ublíži. No nie je to bez trestu - ublíži a je mu ublížené. Ktosi príde a chce vedieť viac. Metódy vyzvedania pravdy ale narážajú u zaťatej ženy na kameň. Kamufluje, predstiera sa na oboch stranách, pije sa, cestuje sa. Nájde sa telo, ale patrí inému. Náznaky, nejasnosti, nefungujúca komunikácia. Namiesto kompaktného príbehu európska pocitovosť a nejasné motivácie. Jedna pravda je však istá až veľmi -žena si nikdy neprizná, že spravila chybu. Do toho trochu násilia a o artom zaváňajúci thriller výsostne francúzsko/talianskej proveniencie je postarané. ()
Scenár ako drahokam, ktorého pokladom je netradičný, psychologický súboj, kde zbrane nahradili súvetia plné slovných hračiek, ako keď mačka naháňa myš. Toto všetko je obrovské plus, toto “Cestujúcemu v daždi” rozhodne nikto neberie. Lenže sledovať dve hodiny snímok, ktorý si bez akéhokoľvek, výraznejšieho, emotívneho prejavu len tak plynie, pričom nedokáže dušu diváka nijak mimoriadne zasiahnuť, to už je viac na škodu, ako na oslavu. ()
Snorlax - Já to měla s titulky!! :o) ()
Staré zlaté časy francouzské filmové školy v plné parádě s napínavou chemií a navíc s Charlesem Bronsonem, kterému to tady moc sekne. Dlužno doplnit, že kdo má rád pohlednou pihovatou zrzku Marlène Jobert automaticky přidá jednu hvězdu navíc. Jen si vzpomeňte, ve kterém filmu se Charles Bronson tolikrát usmál? Já si vůbec na žádný totiž nemohu vzpomenout, kde bych ho viděl s tolika úsměvy. Každopádně je fajn, že tenhle tajemný sympaťák měl štěstí na správné filmy. Protože po nich vždycky bez váhání do své filmotéky rád sáhnu. ()
Psychologické thrillery mám rád, zejména jsou-li ze 60.-80.let od Italů či Francouzů. Bohužel už mám asi nakoukáno moc, a tak se mi film sice líbil, Jobertová je skvělá, culící se Bronson standardní, ale na zadek jsem z něj nepadl. Zarputilost Jobertové, s jakou si drží svoji pravdu a nemíní ji vyzradit, byla až ubíjející. Působivá byla scéna přepadení, která si vystačila jen s náznaky a křikem. Naopak souboj dvou hlavních postav mě začal postupně drtit a začal jsem se dívat na hodiny, což je vždy špatné znamení. Dobrý film, ale znám spousty lepších. ()
V mnoha ohledech bych řekl, že je příběh tohoto filmu přitažený za vlasy, hlavní hrdinka se občas chová zcela proti logice, což ovšem můžeme zkusit zdůvodnit traumatem, kterým si prošla. Snímku však nechybí atmosféra, určitý spád i napětí, ale zejména herecké výkony. Marlene Jobert je ve své roli přesvědčivá a Charles Bronson tradičně nezklamal. ()
Trochu nestandardně zpracovaný příběh ženy, která se stala nejdřív obětí a pak pachatelem. Spousta peripetií okolo mrtvého těla, trochu až moc překombinované na mlj vkus, ale přesto dobré výkony ústřední dvojice. ()
Reklama