Režie:
Jean-Pierre MelvilleScénář:
Jean-Pierre MelvilleKamera:
Walter WottitzHudba:
Michel ColombierHrají:
Alain Delon, Richard Crenna, Catherine Deneuve, Riccardo Cucciolla, Michael Conrad, Simone Valère, Jean Desailly, André Pousse, Paul Crauchet (více)Obsahy(1)
"Jediné city, které byl kdy člověk schopen vyvolat v policajtovi, jsou nedůvěra a podezření..." Takové je motto francouzského kriminálního filmu Policajt režiséra Jean-Pierra Melvilla. V tomto chladném, ale i s jistou dávkou neúprosného odstupu natočeném snímku se objevuje Alain Delon ve své obvyklé poloze tvrdého, uzavřeného a osamělého hrdiny. Jako komisař Coleman se dostane do rozporu mezi služební povinností a vztahem ke svému dávnému příteli. Simon, s jehož ženou má Coleman milostný poměr, je zapleten do přepadení banky a obchodu s narkotiky. A Coleman stojí náhle před nejtěžším rozhodnutím svého života... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (102)
Detsky vlacek a vrtulnicek. ()
Policajt je zvláštní film - trochu drama vztahu dvou přátel z opačných stran zákona, okořeněné "povinně" krásnou nevěrnicí (ale je to Catherine Deneuve v nejlepších letech, takže to lze "milostivě" přejít:)). Ale hlavně je to heist movie s převleky, výsadkem z helikoptéry do jedoucího vlaku, a s župany a pantoflemi, přičemž se bere neuvěřitelně vážně :D Je to o to horší, když už si Richarda Crennu nedokážete představit jinak než jako plukovníka Trautmana ve Žhavých Výstřelech:D Drsný výraz Alaina Delona s neodmyslitelnou cigaretou v koutku to pak už jen dorazí. Doporučuji to k vidění, ale de facto jako kuriozitu;) 60% ()
Delon hraje policajty tak často, až mám pocit, že francouzská policie je vlastně jenom Delon + pár poskoků určených pro Delonovi rozkazy. Nicméně ta role mu fakt sedne. Musím však říci, že v tomhle filmečku mě nejvíce zaujal Richard Crenna, hodně dobrej mačos. Jeho krádež ve vlaku byla velkostylová. Catherine Deneuve je prostě tak přirozeně krásná ženská, že bych nenašel odvahu jí kritizovat, ani kdyby hrála špatně a tady teda rozhodně odvahu hledat nemusím. Liduprázdné chodníky i autyprázdné silnice ranní Paříže dotváří skvělou atmosféru k tomuhle napínovému filmu. Nerad chválím policajty, ale tady musím udělat vyjímku. ()
Pro mě první setkání s režisérem, který má v příjmení uvedené Melville. Zároveň ale jeho poslední film před smrtí. Od té doby ale už tak nějak zhruba vím, co od klasické Francie sedmdesátých a osmdesátých let čekat. Tady jsem ale i tak byl dost překvapen. Byl jsem překvapen dlouhými bezeslovnými scénami, ale i depresivními postavami, ke kterým jsem si ani do skončení filmu nedokázal udělat vztah. Závěr pak naprosto upřímný, důrazný a průrazný. Tak, jak to zvládá jen Francie. Vymáčkla ze mě všechno a pak mě odhodila jak mokrej hadr...a já ji ještě poděkoval za dobře zvládnutou práci. ()
Poslední Melvillův film je jména svého tvůrce nedůstojný. Nikoli kvalitou, ale technickým zpracováním. Těžko říci, zda byly nějaké problémy s financováním, ale každopádně je nevhodné, aby většinu interiérů suplovaly laciné papundeklové kulisy (v lepším případě) či neumětelsky domalovávaná pozadí (v horším případě), aby film jehož podstatná část se odehrává v autech, měl tak amatérské zadní projekce a aby se akční scény ochcávaly dětskými umělohmotnými modely. Nic z toho nedokáže sice film potopit, ale pozornost to na sebe bohužel strhává; což zamrzí dvojnásob u filmu, který stojí a padá pouze na tom, zda podlehnete jeho specifické atmosféře... Jinak je to klasická melvillovka se vším všudy; pomalu a (pře)pečlivě budovaná, zarytě zamlklá, chlapácky chladná a nepředstíraně stylová. ()
Tak tady se Delonovo drsňáctví ještě tak úděsně neroztékalo, ale bylo to již na hraně. V každém případě Catherine Deneuve se nedá vytknout nic. ()
Tak suchý, až to škrábe. Všechny Melvillovy režijní trademarky se tu sešly v jednom, emoce jsou stažené na absolutní minimum, úvodní sekvence nezapomenutelná (naopak nahrazení scén jízdy vlaku za nasnímání jedoucího modýlku bych rád zapoměl). Delon tu funguje na hranici totální strohosti. Tohle není film, kterým bych nakoukávání melvillovy filmografie začínal, ale spíš příznačně skončil. ()
"Když to klapne, necháme tě." A když to neklapne, tak ti nafackujeme a zavřeme tě. To je sice poměrně stupidní informace, ale francouzští kriminalisté to evidentně mysleli vážně. Já se tedy přiznám, že jsem se chvílemi poměrně slušně nudil, protože nemám rád filmy, ve kterých musím čekat dlouhé minuty na jakýkoli hovor. Tady se sice pořád něco dělo, ale asi to na můj malý mozek bylo příliš velké umění. Ale abych jen nehaněl, tak známé trio padouchů ve složení Drcal, Sběrač a Zmizík mě celkem pobavilo. ()
Na přelomu 60. a 70. let se ve Francii točily podobný filmy jak na běžícim pásu. Většina se mi líbí, ale zrovna tenhle film nějak nefunguje. Alain Delon je tady takovej nijakej, Catherine Deneuve se ve filmu jenom tak občas mihne a zůstala dost nevyužitá, celá vlaková scéna vypadá, že se sem omylem dostala z nějaký parodie, navíc mě to nějak nevtáhlo do děje a celkově to byla docela nuda. Jediný, co se tomu nedá upřít, je slušná atmosféra. Ale od jmen jako je Melville nebo Delon člověk čeká víc. ()
Francouzská drsná škola ve svý době přinesla plno podobnejch kriminálek, ve kterejch se většinou točili Delon, Belmondo, Gabin či Ventura. Tahle mezi nima nijak nevyčnívá, na druhou stranu ani nezapadne. A v porovnání s tím, co ze země Galskýho kohouta přichází nyní, je to přímo lahůdka, připomínka dob, kdy se ještě politicky nekorektnilo. Na pomezí 3 a 4. ()
Jean-Pierre Melville byl výrazný režisér, který se odlišoval od většiny svých francouzských kolegů 50. a 60. let odmítajících klasický Hollywood a podílejících se na vzniku francouzské nové vlny. Ta se dá považovat za vzpouru proti dosavadním filmovým konvencím a žánrům. Melville naopak americkou filmovou školu obdivoval a rozvíjel styl převzatý z amerických gangsterek. Spousta prvků a scén z Policajta nezapře svou inspiraci zámořskou kinematografií. Klobouky, dlouhé pláště, pod kterými můžete bez obav schovat i brokovnici, prázdné ulice topící se v šeru, úsporné dialogy, dlouhé pohledy, které zvyšují napětí. Pro Melvilla znamená styl hodně, někdy i na úkor ostatních složek filmu. Zálibě v americkém filmu můžeme nejspíš přičíst i obsazení Richarda Crenna coby protihráče Alaina Delona. Snímek líčí dvě smělé loupeže provedené malým, ale dobře organizovaným gangem, kterému je v patách - kdo jiný, než právě Alain Delon, který v 70. letech pomalu policejní odznak nesundal, ani když šel do postele. Čisté 4* to sice nejsou, mimo jiné i proto, že Melville podcenil, jak už bývalo konec konců v jeho filmech tak trochu zvykem, finále, které mohlo být bez logických děr a poněkud komplikovanější, aby se zvýšilo divákovo napětí. Přesto je to u mě za 70 % s konstatováním, že Melville se se světem filmu rozloučil důstojně. ()
Chladné, odtažité, přesto pozornost poutající. Asi jsem ještě neviděl film, kde by kamerový filtr i celkové vyznění tak korespondovaly s barvou očí hlavního hrdiny (mimochodem, Delon zde působil, jako kdyby 2x denně dostával kapačku s 500ml Arogantinu). Z americké noir školy nepokrytě čerpající Melville neměl zapotřebí plýtvat slovy, za jeho postavy mluvily pohledy, činy a strohé konce. Jeho minimalistický Policajt jako by byl protipólem pozdějších Belmondových živelných kriminálek, avšak atraktivitou si s nimi v ničem nezadá. Dvacetiminutová, striktně procedurální scéna loupeže ve vlaku je naprostá lahůdka a na plukovníkovi Trautmanovi jsem visel, i když si při ní zrovna česal vlasy.. ()
Jean - Pierre Melville, přední tvůrce drsné školy, se ani za svoji labutí píseň nemusel stydět. Navzdory klasicky rozvážnému tempu je závěrečná čtvrthodina bleskurychlá - pan režisér nespíš chtěl natočit další dvouhodiňák a v poslední chvíli změnil názor. Jinak se tomu nenechá vytknout nic, od atmosféry, režie, hereckých výkonů (Alain Delon v poloze, která mu sluší nejvíc, výtečný Richard Crenna) po vynikající závěr ve kterém je naprosto vše - zdánlivé naplnění spravedlnosti, tragika, absurdita i osudovost. 85%. ()
Ve všech ohledech slabší záležitost, v níž ovšem potěší Richard Crenna a pár povedených scén. ()
Slušné krimi s Crennou v roli hlavního gangstera, který chce přepadnout vlak plný "peněz"... Delon coby policista, jenž se mu v tom snaží zabránit... ()
Pomalé, vleklé, překotné a nemluvné - přesně jako já po ránu. Jen s tím rozdílem, že sobě bych dal za ranní výkony odpad, zatímco Delon to má za tři. P.S: Vyskakující upoutávky už i na dvojce; no výborná práce, pane Dvořáku. Že si tě na Nově nenechali, když seš takovej osel...? ()
Jean-Pierre Melville na konci s dychom. Rovnako tak Alain Delon. Pár skvelých momentov sa cez monotónnu uťahanosť bezvládne rozpadnutého, kedysi tak vypilovaného Melvillovho štýlu neprebije. 65% ()
Pro mě osobně bohužel strašné zklamání. Ani by snad tolik nevadilo, že jsem film zhlédl v telce v českém dabingu (Pavel Trávníček coby Alain Delon je dabér více než schopný). Úroveň celkového zpracování mi však přišla velmi špatná, dějově mi to subjektivně přišlo ne moc zajímavé a tak nějak divně zmatené, a už pár dní od zhlédnutí filmu si téměř nepamatuji, o co tam šlo (kromě toho, že se v tom filmu všichni vozí samými nádhernými starými vozy, typu Mercedes-Benz 250 SE [W108] či Jaguar Mk.II). Ani Catherine Deneuve mě zde překvapivě bohužel moc nebavila. Jak to začínalo velmi slibně, na konci to byla skoro úleva z naběhnutí závěrečných titulků - bohužel. ()
25. října 1972 byl do francouzských kin uveden poslední snímek Jean-Peirre Melvilla, Policajt. Melville dokázal snad jako jediný natočit nesmírně poutavé dlouhé bezeslovné scény, ať už to byl útěk z vězení v Druhém dechu, Delonův pobyt doma v Samuraji, příjezd sanitky na Gestapo v Armádě stínů, loupež v Osudovém kruhu, nebo akce ve vlaku v Policajtovi. Poslední Melville je opět film založený na unikátní atmosféře, film plný výborných hereckých výkonů a divákovi poskytující ten nejlepší možný vizuální zážitek. ()
Francúzska drsná škola nie je charakteristická iba zameniteľnými zápletkami (skoro vždy však zmysluplnými), ale najmä výrazmi jej aktérov. Drsné nehybné tváre bez úsmevu, dlhé baloňáky a ruky v ich vreckách. Ťažko potom niekedy rozpoznať autorský rukopis, nevyjímajúc aj ten Melvilleov. Zápletka tuctová, ale stále napínavá, najmä v jednotlivých sekvenciách. Áno, problém s vláčikmi a helikoptérami na diaľkové ovládanie je patrný a bohužiaľ sa nedá odpustiť. Aj napriek tomu, že som sa tak rád kedysi s vláčikmi hrával. Ten vrtuľník som ale nemal. Richard Crenna je každopádne viac ako rovnocenný Delonov protivník a statočne sa snaží nedostatky filmu zakryť. ()
Reklama