Režie:
Jacob ThuesenScénář:
Kim Fupz AakesonKamera:
Sebastian BlenkovHudba:
Nikolaj EgelundHrají:
Troels Lyby, Sofie Gråbøl, Paw Henriksen, Søren Malling, Ditte Gråbøl, Claus Bue, Kirsten Olesen, Bodil Jørgensen, Charlotte Sieling (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Celý život sa mu v jednom okamihu rozpadne na márne kúsky... Pomaly vypláva na povrch temná stránka tejto na pohľad normálnej rodiny... Henrik je milujúcim otcom a manželom, obľúbeným učiteľom plávania a slušným občanom. Spolu s manželkou Ninou ho trochu trápi správanie ich dospievajúcej dcéry, ktorá je samotárska a s rodičmi takmer nehovorí. Obaja sú však trpezliví a akceptujú dcérine vrtochy puberty. Jedného dňa je však Henrik zatknutý a obvinený z hrozného zločinu. Jeho dcéra tvrdí, že ju už dlhší čas zneužíva. Celý život sa mu v jednom okamihu rozpadne na márne kúsky a zrazu musí nielen dokazovať svoju nevinu, ale aj znovu získať dôveru manželky a lásku dcéry. Psychologická dráma venovaná pálčivej spoločenskej téme zneužívania detí je brilantnou štúdiou charakterov a medziľudských vzťahov. Príbeh je postavený na precíznom dávkovaní napätia, ktoré do poslednej chvíle núti diváka zaujať k postavám a ich problémom vlastný postoj. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (67)
Opäť tu máme pedofilný prípad, ale od Honu je vzdialený na sto honov. Psychologická línia jasne predčila dejovú, ktorá je veľmi predvídateľná. Sila príbehu závisí na sympatiách k hlavnému predstaviteľovi, ktoré si vytvorí každý individuálne. Mňa si nezískal od začiatku. Navyše sa nestotožňujem z režisérovou myšlienkou postaviť pedofíliu na úroveň nemoci, ktorú si mnohí z nich ani neuvedomujú. Je to odporné. ()
Zlatý Medvěd - výběr ()
Potkat Skandinávii, to je pro mě jako když pobožný najde na zemi Bibli. Líbí se mi preciznost psychologie postav, ale i kvalita hereckých výkonů. To vše by tento film měl, s čímž jsem i počítal. Co jsem ale nečekal, že tenhle film bude těžce bez emoční. Vlastně jsem celou hodinu a půl pozoroval problém rodiny, která mi byla vysloveně u prdele. To není úplně v pořádku, ne? ()
„Připadá mi, že Stine by mi chtěla něco říct.“ - „Co přesně?“ - „Jen mám takový pocit. Chce ze sebe něco dostat. Ve správnou chvíli mi to řekne.“ Obviněný to u mě měl dopředu zatraceně těžké, protože jsem na podobné téma viděl hned několik kvalitních filmů, z nichž minimálně Hon a Présumé coupable nastavily laťku proklatě vysoko. A přestože Thusenův počin nedosahuje kvalit obou zmíněných snímků, nezklamal mě. Z filmu dost mrazí. A to opakovaně. Zvlášť při pasáži, ve které otec na televizní obrazovce vidí svědčící dceru. Ale ve výsledku nejde o emocionální vrchol filmu, ten přijde až při prvním setkání „po“, to je jedna velká křeč, dusno a odhalení…Díky čemuž je vyznění filmu nejen mnohem temnější, ale bohužel i trochu „zbytečně“ vyhnané do extrému. Ten duševní rozklad na konci pak malinko sráží celkový dojem Obviněného, a proto musím hodnotit „jen“ silnými 4*. Přesto jde o více než zajímavý příspěvek k tématu. Navíc divákům-rodičům nabídne nepříjemnou otázku…jak by se zachovali oni? Odpovědět nebude snadné. ()
Severská kinematografia je poctivá a myslím, že čím ďalej objavujem jej skryté krásy, tým viac si ju začínam zamilovávať. Podobne ako v o rok staršom filme 'Lad de små børn', aj tu film stavia na hercoch. Podobne si tiež berie na mušku veľmi citlivé témy, ktoré sú spracované s obrovským citom a prehľadom. Podobne aj tu zohráva veľkú úlohu výkon Sofie Gråbøl, no ešte väčším prekvapením bol viac než oscarový koncert Troelsa Lybyho. Psychologický rozbor postáv by bez ich dokonalých výkonov iba šušťal papierom, na ktorom bol scenár napísaný. Réžia je veľmi decentná, no nápaditá a miestami vytvára naozaj mrazivú až skľučujúcu atmosféru. Podobne aj tu teda musím dať oprávnené plné hodnotenie. 90%. ()
NEČÍST, POKUD JSTE NEVIDĚLI A CHYSTÁTE SE! Druhý Jagten? Ani náhodou. Anklaget je chladný zrovna tak jako zde zasněžené Dánsko. Každopádně je to od tvůrců docela mazaný mind blowing, kdy si od začátku myslíte, že víte kdo je ten špatný a ten dobrý (čtěte ta špatná a ten dobrý); strašně se mi líbí, že příběh nabízí zamyšlení nad předsudky, které má snad každý z nás - holka lhářka musí lhát vždycky a chudák vydeptaný manžílek bude určitě nevinný (mluvím mimochodem o pohledu diváka na postavy). Dost mě zmátlo i to, že se postavy chovají jinak, než by se od nich v téhle situaci očekávalo, na jednu stranu palec nahoru, na druhou mi připadalo, že někdy jednají opravdu podivně (ale to může být tou dánskou mentalitou). Lidé prostě mají zakódované v DNA být ovcemi a dělat soudy na základě zjevného či dokonce ničeho(u Čechů to platí trojnásob mimochodem), ačkoliv zrovna v takové situaci je být soudcem opravdu těžké. Všechno ale nemusí být tak, jak to na první pohled vypadá. "Nikdy jsi neřekla ne". Ta věta by mě zcela jistě smetla, kdybych si dopředu někde nepřečetla, co a jak. Škoda. Každopádně to nemění nic na tom, že emocí bylo poskrovnu. ()
K tomuhle asi moc psát nebudu. Dánsko. Psychologický drama. Otec obviněný svou dcerou z(několikanásobného a opakovaného) znásilnění. Následky jenž si všichni ponesou nadosmrti. Slabší 4hvězdy. ()
Námetovo podobná, francúzska verzia Obvineného s P. Torretonom v hlavnej úlohe sa mi páčila podstatne viac, čím samozrejme nechcem zatracovať tento snímok, je dobrý, má svoju kvalitu, avšak francúzi to zvládli lepšie. Nehovorím ani tak o hercoch v hlavných úlohách, aj keď sa T. Lyby ani zďaleka nechytal na famózny Torretonov "oscarový" výkon, išlo tu skôr o celkový dramatický dojem, Dáni to tentoraz v tomto smere prehrali. Dialógy a jednotlivé charaktery postáv boli rozpracované dobre, celkovo to ale nemalo taký pocitový účinok ako by som si želal, veľa vecí tu bolo vynechaných alebo povrchne spracovaných, dejová linka často upadala do sterilnej nudy a žiadala sa aj hutnejšia atmosféra a viac dramatických scén. Na nadpriemer to však stačí. 75/100 ()
Tohle rozhodně není film na hezký nedělní večer, strávený v rodinném kruhu u obrazovky. I když se tam po většinu času neděje nic strašného. Výbuchy, zběsilé přestřelky, potoky krve, honičky ve fárech ... nic takového se tam neděje. Vlastně se tam neděje skoro nic. Všechno to zásadní strašlivé se totiž už událo, ještě než film začal... K tomuto drsnému a zajímavě natočenému nepěknému filmu o zapovězeném tématu bych rád doplnil snad ještě tento náhled: Celý smutný vtip soudcovského povolání je v tom, že jako opravdový soudce ve skutečném případu jste tenhle film předem neviděli. A ani jste si nemohli nejprve přečíst popis děje nebo nedejbože i nějaké ty komentáře od srdce, bohužel včetně nezbytných spoilerů. Takže nakonec tam sedíte jenom Vy sami a musíte rozhodnout. Pouze na základě při procesu Vám dostupných informací. A třeba taky trochu i podle ksichtu, co já vím. Nebo můžete vzít v potaz nejen nesporná fakta, ale i nějaké ty klepy .A musíte rozhodnout, jestli je pravda na straně té mrchy prolhané, nepovedené dcerušky nebo na straně tak hodně milujícího tatínka... Já určitě soudcům (těm slušným, a těch je většina, že ...?) nezávidím ani jejich vysoký plat ani to klidné spaní. Samozřejmě ani soudkyním. A nejen u ožehavých, ovšem vzácných případů incestu, ale ani u desítek naprosto banálních „obyčejných“ rozvodů. ()
S Présumé coupable nesrovnatelné, především závěr už byl přehnaně patetický, stačilo skončit u setkání s dcerou. ()
Tak toto je iná jeba! Až ma v boku pichalo. Po skončení filmu som mal pekný bordel v hlave ! ()
Seveřané tyhle „láskyplné optimistické komorní psychologická dramata“ jednoduše mají v krvi. Asi to bude tou dlouhou zimou a nekončící tmou. Nemá cenu cokoliv vyzdvihovat, zásadní přednost snímku tkví ve faktu, že drží pohromadě jako CELEK. Přesto mi to nedá. Anklaget, to je zejména mistrně rozkrytá a vyobrazená psychologie hlavních postav, Troels Lyby a naprosto precizní (volně plynoucí) režie – to jsou základní tři atributy tohoto snímku. J. Thuesen přesně věděl co chce natočit a také toho k jeho (a nutno podotknout i té mé) spokojenosti dosáhnul. Ikdyž mluvit (v případě tohoto snímku) o spokojenosti (v kontextu tématu, kterého se dotýká) se zdá poněkud zvrhlé. Nemluvil bych zde o nějakém překvapivém „šokujícím“ konci (k němu snímek tak nějak směřuje, vše tomu i nasvědčuje a především o něj v prvé řadě nejde). Zásadní rozdíl a „velikost“ snímku oproti svým „bratříčkům“ tkví ve faktu, že režisér zde nevyobrazil Henrika jako nějaké bestiální monstrum, ale psychicky narušeného, (nemocného) ČLOVĚKA. (důkazem budiž věta: „na to musí být dva a ty jsi nikdy neřekla NE“). On tomu skutečně věřil! Režisér pouze předkládá fakta a nechává na samotném divákovi, ať si udělá ú(roz)sudek sám. Vždyť co může být horšího, než se dopustit příkoří na svých dětech?! NIC! Proto ten konec má takovou sílu a dopad na diváka. P.s. to uživ. Caminzind. Velká gratulace k „daru prozřetelnosti“. Pouze s dovětkem, že v tom výčtu tvých geniálních deduktivních (téměř jasnovideckých) vlastností mi schází ta nejpodstanější-Nevyzrálost. Zkus si přečíst svůj komentář za pár let. V lepším případě se hodně zarazíš a (možná) i zastydíš, co jsi to tenkrát vyplodil a unikl ti význam snímku a zásad. myšlenka, kterou režisér nastolil (ne o „prvoplánovém šokujícím konci“ to opravdu nebylo) a nemusíš mít strach, ZNEUŽITEJ jsem se rozhodně necítil! V horším případě Ti to nedojde, v tom případě tě upřímně lituju. ()
Spoilery! Dánové jsou zřejmě přeborníci v prznění dětí. Jinak si nedovedu vysvětlit tak vysoký výskyt filmů zaobírajících se právě touto velice populární problematikou. Pán na psychopatického úchyla na první ani druhý pohled nevypadá, a proto jsem jej ihned podezíral. Ti nejlepší z nejlepších psychopatů totiž dovedou svoji poruchu před okolím dobře skrývat. Dobře to vím! Tomuto pánovi to šlo obzvlášť skvěle. Ve spolupráci s režisérem, který dělal vše proto, abychom pánovi jeho nevinnu uvěřili, se to pánům podařilo. Neskutečně mi tento počin připomínal snímek Guilty. Tedy minimálně do soudního verdiktu, který, k mému nefalšovanému údivu, zněl narozdíl od filmu Guilty - "nevinnen". Jelikož tento verdikt zazněl v rané fázi stopáže, tak logicky mohly následovat jen dva možné scénáře. Buď je pán skutečně vinný a budeme sledovat jeho výčitky svědomí vedoucí k totálnímu psychickému rozpadu. Nebo je pán skutečně nevinný a budeme sledovat, kterak se nedovede vrátit zpět k normálnímu životu, což povede k totálnímu psychickému rozpadu. Se svým věrným kamarádem, který nesl libozvučné jméno "Pede" tvořili opravdu pár, který nevrhal ani zrnko pochybnosti. V Dánsku bych být souzen určitě nechtěl. Nejsou tam schopni posoudit případ správně. Zatímco neprávem obviněným nevinným tatínkům protahují ve vězeňských sprchách sedítka obdaření negři, tak skuteční pedofilové doma vesele przní své ratolesti. Důležité je, umět si svůj zvrácený čin obhájit. Závěr dost smrděl Nabokovovu Lolitou. Vzorný táta se ve finále hájil tím, že s dcerou vyráběli párky v rohlíku, protože měl pocit, že se to jeho 11leté dcerce líbilo. Dost to celé křičelo z plátna, abychom pánovo počínání chápali, ba dokonce s ním soucítili a schvalovali ho! Na jednu stranu je fajn, že nám snímek dovolil nahlédnout z jiného úhlu pohledu. Na druhou stranu to fajn není, protože by to některé pány mohlo motivovat. Některé momenty filmu jsou opravdu emočně vybroušené, dramatické, napínavé a luxusně zahrané. Bohužel jsou tyto momenty proloženy dost nezáživnou a uspávací vatou. Vidím to na lepší tři kusy. ()
Príjemné prekvapenie v podobe zaujímavého filmu. Zaujala ma precízna výstavba deja, ktorá spoločne s vynikajúcimi hereckými výkonmi prispela k tomu, že film ani chvíľu nenudil a príchuť tajomna mu pridávala neočakávané napätie. ()
Další precizně vysoustružené dánské rodinné drama. Buď tam mají na podobné příběhy patent, nebo je tam něco divného ve vzduchu. Asi bych se tam bál žít, protože mi z toho vychází, že rodina je peklo a hledá se jiná koncepce mezilidských vztahů. ()
Napísané, natočené, a predovšetkým zahraté na jednotku ... netreba ani nič viac písať, človek človeku dokáže jedným činom, jednou vetou úplne zmeniť život. ()
Otec, který je svou dcerou obviněn ze sexuálního obtěžování a musí si projít spoustou nepříjemných situací, než se ukáže jaká je pravda. Film by byl průměrem a na podobná témata vzniklo spousta silnějších filmů, ale rozuzlení dává celému filmu úplně jiný rozměr, než by si divák představoval a i díky tomu je v mých očích o něco výše. ()
Temné, syrové, depresivní. Přesně takový měl film být a přesně takový byl. Přidejte si k tomu výborný výkon hlavního hrdiny a jste jen krůček od dokonalosti, jaké na tomto poli dosáhli například Jagten nebo Présumé Coupable. Jenže ten krůček právě chybí. Anklaget je totiž strašně předvídatelný a místo toho, aby jste s napětím čekali co se stane, čekáte bez napětí kdy se to stane a to snímku ubírá procenta. Přesto ale film vyvolává jednu zásadní otázku, kterou si my, rodiče pubertálních dcer, po skončení filmu určitě položíme: Jak bych se jako otec zachoval, kdyby mě dítě křivě obvinilo z pohlavního zneužívání? A upřímně musím odpovědět, že nevím. 70% ()
Pořád se zdálo, že to bude jen průměrné psychologické drama z rodinného prostředí, tak na 4 hvězdičky a malou pochvalu. Nemám sílu chválit, konec mě úplně odrovnal. ()
Vynikající herecké výkony a téma obtěžování vlastní dcery. Z toho snímku mrazí. Kde se pravda objeví? ()
Reklama