Černé zrcadlo - Série 3 (2016) (série)
Tvůrci:
Charlie BrookerRežie:
Owen HarrisScénář:
Charlie BrookerKamera:
Gustav DanielssonHudba:
Clint MansellHrají:
Gugu Mbatha-Raw, Mackenzie Davis, Gavin Stenhouse, Jeff Mash, Raymond McAnally, Jackson Bews, Denise Burse, Nick DonaldVOD (2)
Obsahy(2)
Je rok 1987 a nesmělá mladá žena se v přímořském městě setkává s dívkou, která se umí bavit. Vzniká mezi nimi pouto, které jako by neomezovaly zákony času a prostoru. (Netflix)
Recenze (149)
Ze začátku jsem byla neskutečně zvědavá, co přijde a čekala úplnou pecku. Bohužel ta se nedostavila a já od půlky začala být dost zklamaná. Po zhlédnutí epizody jsem to vůbec nechápala, až pak mi to později všechno došlo. Nápad je to skvělý a herecky to nebylo špatné, jenom jsem se při sledování většinou nudila a chtěla aby byl konec. ()
Pro mě určitě nejlepší epizoda třetí série a i jedna z nejlepších v rámci celého seriálu. A to přesto, anebo právě proto, že se od ostatních tak liší. Ten nápad je úžasný - a stejně tak způsob, jakým je s ním ve scénáři naloženo, jak se postupně odkrývá, o co jde. Závěr euforický. ()
Výrazně jiná epizoda, která jako by se do Black Mirror zatoulala omylem z The Twilight Zone. Což samozřejmě není špatně, zvlášť když jde o natolik dobrý i emocionálně silný díl a když důstojný nástupce Soumračné zóny aktuálně již pěkně dlouho žádný není, ale přeci jen mezi ostatní stylem, zaměřením a ostatně i sdělením nezapadá. Nerad bych, aby se z Black Mirror časem stala pouze platforma pro uvádění "jakýchkoli povídek" (ne že by to byl případ přímo této epizody). Přesto podmanivý mix melancholie a optimismu s tak akorát přesně trefeným znepokojivým chuťovým ocáskem v závěru. Jedinou chybou je výstavba, která je od počátku trochu moc okatě průhledná. Každopádně zřejmě není náhoda, že to natočil zrovna Harris, autor epizody Be Right Back, která na téma smrti a odcházení nahlížela pohled zpola vypité sklenice zatímco zde spíše zpola plné. ()
(3,5*) Příjemný pocit po dílu Black Mirror? Nová doba... ()
// Po novém Blade Runnerovi jsem dostal chuť na víc Mackenzie Davis, to jsem ale ještě nevěděl, že dostanu rovnou celou věčnost. Moc krásný. 9/10 ()
Snový svět a trošku více fantastické, nebo chcete-li pohádkové zpracování virtuální reality. Více než vědeckých faktů, či vychytávek se dočkáme nepocitů... Vyhovuje? 8/10 ()
Prvních 40 minut jsem to považoval za zaručeně nejvíc uondanou epizodu Black Mirror, ale závěr to vytáhl ještě víc než obvykle. Sice jsem tušil, jaké morální otázky to vznese, tvůrci ale došli dál, než jsem myslel, a být u tohohle seriálu překvapený je něco celkem nezvyklého. Taky jsem celkem ocenil to vítězství "materialismu" na konci - obvykle mají příběhy potřebu hledat vzletné melancholické sladkobolné finiše, ale zdejší "lets be happy because we can" působilo dost očišťujícím dojmem. Za pozornost stojí, že jde o jednu z mála epizod, kde technologie nemá negativní roli ani negativní důsledky (teda pokud nejste věřící). ()
Normálně jednotlivé seriálové epizody nehodnotím, ale tahle je tak dobrá, že si to zaslouží. Neviděl jsem ještě díly pět a šest, ale shodou okolností je to právě San Junipero, které znamená největší proměnu Black Mirror oproti předchozím dvěma sezónám (a předchozím dílům sezóny třetí). Zatímco až doteď bylo v každém dílu poměrně brzy jasné, podle jakých pravidel ten který fikční svět hraje a pak v průběhu epizody docházelo často jen ke stupňování jeho společensky negativních aspektů (místy až k hysterické nesnesitelnosti), tady je to všechno mnohem pozvolnější a nejasnější. Napřed to vypadá, že je to fakt 80s retro, do kterého se po vzoru Stranger Things zatoulá "mimozemšťan" - Yorkie. Až po delší době (někdo to na základě vodítek možná odhadne dřív) začne být jasné, že "umělý" je celý ten retro fikční svět. K emocionálně vypjatým scénám, kde se křičí a padají slzy, se dospěje i tady, ale je to všechno díky citlivému odhalování klíčových informací mnohem účinnější a opravdu emotivní. Jinými slovy, konečně jsou tady hlavní dobře prokreslené POSTAVY a ne jen loutky, které by sloužily tématu. Pomáhá samozřejmě i to, že nejde jen o další technofobní satiru, která by jedno "poselství" s malými obměnami omílala až do konce, ale o významově značně ambivalentní kus, který je ve finále spíš hořkosladký. Všechny tyhle změny jsou přitom přesně tím, co by se dalo chápat jako vliv Netflixu, který rozjetý seriál přebral (vzkřísil) právě až s touto třetí sérií. Je to výpravné minoritní retro, které navíc progresivní technologii neportrétuje nutně jako zlo - to jsou přesně ty posuny, které tady s přechodem na novou "televizi" dávají smysl. Občas jsem si během toho říkal, že je to v těchto ohledech maličko vykalkulované a uvědomoval jsem si ten koncept, ale i tak. Pokud normálně Black Mirror sleduju spíš s masochistickou distancí a občas útrpně čekám, až to skončí, tohle jsem si fakt "odžil" a trochu si zastýskal, že častěji nevznikají takovéhle sci-fi romance ve stylu Věčného svitu neposrkvněné mysli. Nádhera. ()
Sice tady od začátku blackmirrorovsky něco visí ve vzduchu a vy jste zvědaví, co z toho vyleze (samozřejmě tušíte, že půjde zase o nějaké virtuální realitu), taky myšlenka je zajímavá a má to silný konec, ale na mě byla tahle romantická sbližovačka dvou osamělých žen zoufale málo dějová. ()
Skvěle zvládnutá retro-atmosféra v kombinaci s první verzí Matrixu (té idylické co o ní básnil agent Smith). Lesbická linka jakž takž ozvláštňuje klasickou romanťárnu s vyloženě happyendovským koncem. Tahle řada to ale po těch depresivních hororech potřebovala jako sůl. ()
1987. Nesmělé děvče. Ikonická léta. Soundtrack plný elektrorytmů. Komorní námět, kterak poznala jiné děvče, které rozhodně není stydlivé. Porozumí si, přitahují se. Vše jede na takové odlišné vlně, až se do toho začnou vkrádat vědeckofantastické prvky. Mackenzie Davis kouzelná. ()
Absolútne odlišné, ako všetky epizódy doposiaľ vzhliadnuté. Neskutočný nápad, ktorý ma spočiatku nijak mimoriadne nechytil, pričom plnohodnotne si ma získal až takmer samotným záverom, keď človeku došla tá dokonalá pointa. Na záver sa “trošku” obujem do “robotníkov” tejto “stránky”. Ešte že mi ani vo sne nepadlo, čítať obsah. Tí, ktorí pracujú na chode “ČSFD” by však mohli vedieť, že mnohí z nás napriek tomu, že milujú čokoľvek sfilmované, rozhodne nechcú poznať myšlienku či dokonca rozuzlenie ešte skôr, ako vôbec po niečom siahnu, pričom idiotom nie je ten, čo pošle obsah plný spoilerov, ale ten, čo ho “schváli”. ()
Po řadě velmi vypjatých dílů působil tenhle jako hotové pohlazení s krásným až optimistickým pocitem nakonec. Obzvlášť Mackenzie Davis je tu úžasná a ten chladný polostroj z posledního Terminátora jsem v ní neviděl ani na vteřinu. ()
Prehnane ambciozne. V tejto forme to bohuzial nefunguje a je fakt skoda uzasneho nametu. Toto potrebovalo dlhsiu stopaz a vacsi rozpocet 7/10 ()
Naprostá paráda. Jedno z nejlepších děl z kategorie neakční sci-fi, které jsem kdy viděl. Skvělý nápad, zpracování a příběh. 95% ()
queer nádhera. ()
Jednoduchý i přesto silný příběh skvěle ladí s odlišným typem vyprávění, nejenom v rámci seriálu, jenž nechává diváka nemalou dobu na vážkách, na co se to vlastně dívá a především proto může vyvolat trošku rozporuplné pocity i s ohledem na charaktery hrdinek. 70% ()
Nesmírně krotký díl, ale zase velice milý. ()
“Maybe you should feel bad. Or at least feel something.” Stále jedna z najkrajších a najemotívnejších vecí, čo kedy v televízii vznikla. Najlepšie Black Mirror. ()
San Junipero viac stavia na emóciách, ako na prešpekulovanosti svojho fikčného sveta. A sú to emócie možno najsilnejšie za celú dobu seriálu. Inak okrem relatívne pozitívneho pohľadu na technologický vývoj mi táto časť nepripadala ako iným divákom vybočujúca z nastaveného trendu Black mirror. No nechcem vyrývať, ale tvorcom sa podarilo pretaviť osemdesiatkovú atmošku na obrazovku možno ešte výstižnejšie, ako sa tak stalo v Stranger things. ()
Reklama