Režie:
Petr TučekKamera:
Andrej BarlaHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Václav Kotva, František Peterka, Jaroslava Vysloužilová, Jaroslav Kníže, Karel Jelínek, Stanislav Stolbenko, Drahoslava Landsmanová, Karel Roden (více)Obsahy(1)
Ztroskotanci, alkoholici, darmošlapové… a mezi tuto žižkovskou sebranku se dostane bezelstný a důvěřivý dobrák se srdcem na dlani... Obuvník Lájošek Cína (V. Kotva) je naivní dobrák se srdcem na dlani, který, jak je den dlouhý, nevyjde ze svého krámku, kde také spí, a jedinou společnost mu dělá malé zatoulané kotě. Jednoho dne k němu vpadne svérázný řidič náklaďáku Martin (F. Peterka), který si Lájoška okamžitě přisvojí jako svého nového závozníka a stane se jeho životním průvodcem s plánem mu jeho poklidné žití od základu přestavět. V žižkovské kolonii na Krejcárku ho seznámí s půvabnou Magdou (J. Vysloužilová), do níž se Lájošek zamiluje a začne s ní žít i s jejími čtyřmi dětmi. Brzy nato čekají vlastní a jejich život by se zdál ideální, ale každé štěstí něco stojí… (Česká televize)
(více)Recenze (48)
Já se ptám, kam se ty sverázný žižkovský postavičky poděly ? Teď je to tady samej rusák a jinej lidskej ksindl co když vejde do hospody neumí ani zabučet. Z hospodě kde jsem jako mládě nasával a znal každýho kdo tam vešel, udělali americkej pub, kde stojí hamburger s telecím masem 170 Kč a bez kurzu angličtiny se nedomluvíš. Naštěstí máme tyhle filmy s užasnou atmosférou a dokonale vykreslenejma postavama. Film není ani tolik o příběhu jako o povahách jednotlivých postav, jejichž chování určuje další výboj příběhu. Skvěle zahranej a ještě líp natočenej film ze starejch, ale dobrejch byť někdy a pro někoho i drsnejch časů. Pokud by někdo tápal nad místem natáčení, tak Krejcárek je nad Palmovkou a z toho co vidíte ve filmu tam toho už moc nezbylo. ()
Petr Tuček se (překvapivě na začátku své kariéry) překonává, ale i tak je to pořád sled spíše průměrných historek o lidech na okraji společnosti, který vás na konci trochu praští do hlavy. ()
"Možná tě zabiju. Ještě nevim." strong Milan Šebek vibes ()
Nemám ponětí, jestli tenhle film taky spadá do tzv. nový vlny, ale mám pocit, že by bylo lepší se vysrat na nějakou snahu o umění a natočit to vážněji a zaměřit se víc na ty šedivý životy lidí žijících v nouzový kolonii. Tohle je takový plácání od ničeho k ničemu s hromadou bizarních postav a postaviček, který žijou všude a zároveň nikde... Je to takový chaotický dílo, který mi stačilo vidět jednou. Podruhý bych se na to už nedíval. Jestli tady něco stojí za zmínku, tak je to herečka Jaroslava Vysloužilová. Tu jsem do teď vůbec neznal. Respektive jsem teda viděl některý filmy, kde hrála, ale v paměti mi neutkvěla. Ovšem tady v roli přelétavý Magdy je výborná. A navíc i po stránce vzhledu výrazná a zajímavá. Škoda, že moc toho nenatočila. ()
"Já na ně dřu, a voni vo mně rozhodujou. A eště mě urazili!" *** Hluboce odvážný a režimu několikanásobně nebezpečný film, rebelující jak svobodomyslným furiantstvím a fanfarónstvím Martinovým (však jmenovec boha Marta je ze své podstaty bojovný), tak v jiné rovině i hřejivě lidskou spolehlivostí, poctivostí, mírnou udatností, snášenlivostí a vřelou příchylností Lájoškovou - a v těch nejsilnějších momentech i chápavým opěrným přátelstvím mezi oběma (či vlastně všemi) mužskými protagonisty a taktéž propojením, až splynutím obého v Magdině zároveň divoké a vzpurné i mateřsky milostné povaze (ostatně ani ona se nejmenuje po Marii Magdalské náhodou). *** A vůbec, nepodmíněná velkorysost a pochopení pro různorodou utvářenost nevázaných, nezkrotných, snivých povah tu ukazuje cestu, ono vysokomyslné nazření, že s dostatkem ochoty a vůle všecko a všecky lze zahrnout do vzájemné starostlivosti a může doopravdy být spolem krásněji - může... pokud je toho vůbec v lidských silách napořád dosáhnout ve všem tom mužsko-ženském tření a napětí, když je tak lehké a svůdné propadnout pohrdání a ubližování těm druhým divochům, již se zdají být příliš rozčilující a na něž lze házet vinu za těžkost a neschůdnost života. *** Vtáčata, siroty a blázni jinak, jinak, tíživěji i živěji, realističtěji a melancholičtěji, pokorněji i rozmáchleji. Životem a hladovou touhou po žití nabité dílo ve všech nuancích, pro něž skoro nejde vydržet zůstat naživu. A režim tu dostává jen tak bokem ťafku za ťafkou jako něco, co se při všem tom divokém zápolení vůbec nebere v potaz jako reálná možnost. *** Divím se upřímně, že tenhle film není známější a slavnější, postavy rozežité Kotvou a Peterkou jsou naprosto nezapomenutelné a film se pohybuje na velmi tenkém protirežimním ledě s takovou radostnou a živelnou suverenitou, že člověk úplně slyší, jak se zvedá protivítr a burácí. ()
"Pánové, dnes v noci je všechno osudový." Václav Kotva snad v jediné své titulní roly. Tento nehrdinný hrdina vedle hromotluka Peterky a potvorky Vysloužilové mě dostal. Díky nezaměnitelné atmosféře pražské periférie, kde bydlela pěkná sebranka se pro mě stává nezapomenutelným. Vlastně po každém zhlédnutí ho mám radši. Kdyby nic dalšího, tak tenhle film se Tučkovi opravdu povedl. ()
To je ale dost závažný snímek o kvalitách lidské povahy.. trochu té komedie tam také najdete, ale úplný závěr Vás přesvědčí, že jste shlédli lidské drama. ()
,,Stejně se všichni sejdem až v hrobě! My mužský si na sebe nikdy nenajdeme čas." V kontextu rozmanité a bohaté čs. kinematografie (byť mnohdy trezorové) na přelomu 60. a 70. let se ani příliš nedivím, že tenhle film v době vzniku diváky nezaujal a krátce po premiéře okamžitě zapadl i bez zařazení do trezoru. O to více ho jde docenit s odstupem mnoha let pro velice osobité zobrazení člověka z lidu uprostřed socialismu, kdy tenhle svět trpěl periférními jedinci nacházejícími zálibu v chlastu, buranské zábavě či cizoložství stejně jako kdykoliv jindy (i dnes). Jen ne v každé době byla samozřejmě možnost točit filmy s podobnými tématy. Svatej z Krejcárku je hodně svéráznou tragikomedií, která nešetří černým a absurdním humorem či přímo bizardními výjevy (hodně se mi líbila třeba scéna, kdy bujarou zábavu tří pánů v jakési zapadlé díře přerušení otevírající se dveře a v nich stojí hrobník v přímo kouzelníckém obleku se sváteční kytkou v ruce). S výjimkou Františka Peterku (do podobných rolí se prostě hodil...) zde divák neuvidí žádné známé herce; výjimečně hlavní postavu bývalého ševce Lájoška Cínu, který se podlehnutím vtípkům nechtíc dostáva do podivné party, ztvárnil představitel obvyklých filmových miniroliček Václav Kotva. Děj střídající pravidelně komické i dramatické momenty pomalu jasně spěje k tragickému vyvrcholenímu. Konec mě trochu překvapil, i když jsem nějakou tu tragedii očekával, neboť jen rázná šokující událost mohla podobně ujeté eskapády po Žižkově a několikanásobné flirtování kolem sličné Magdičky zastavit. Film má v sobě slabší místa, ale naštěstí vrcholí originálním "nebeským" finále, a patří rozhodně k tomu nejzajímavějšímu z tvorby Petra Tučka. 75% (viděno v rámci Challenge Tour: "52 let filmů za 52 týdnů" – 2019) ()
Hravé a ukřičené filmové fanfarónství Františka Peterky s kontrastní kotvou v podobě Václava Kotvy a jeho střídmého herectví. Nemám moc rád tyhle defektní příběhy s defektními charaktery plácajícími se v, no ano, hovnech, vlastní neutěšené a špinavé existence plné hospodské filozofie. Na druhou strnu místo ublíženectví převládala obyčejná chuť po životě a štěstí a probleskující bolest byla skutečná, a to ať už ve vztahu vejtahy Martina a jeho distingované ženy Kateřiny či dobráckého Lájoška a zhýralé Magdy. Symbolické nadstavby a formální podivnosti pak příjemným zpestřením, ale působily na mě vcelku nesouvisle a samostatně než v nějakém harmonickém celku. Sekerou mělo pak vše skončit. ()
Zasutý poklad. Fest bizarní mix - něco mezi Valčanovovou Tváří pod maskou, Šimkové-Plívové Tony, tobě přeskočilo a Jakubiskovými Vtáčkovia, siroty a blázni. Havelkova hudba to hodí zas úplně někam jinam a scény s Peterkou zas úplně jinam. Viděl jsem tam režijní rukopis Brynycha i civilní herectví Činoheráče. Vynikající Kotva a felliniovská Vysloužilová. Celkově velice překvapivé! ()
Dřívěji jsem znectil jiný páně Tučkuv film Copak je to za vojáka, ale tenhle vypadá jak od jiného režiséra. Působivý film, skvěle zahrané lidové postavy, autentická atmosféra, občas drsné a bizarní a občas až snové obrazy (a opravdu snový obraz s nádhernou hudbou nakonec). Divím se, že tento film zapadl. ()
To sis vzpomněl brzo, bobečku. 1) Rozmarný příběh je svěží a vtipně natočený (až na ty rvačky ve stylu Rychlých šípů). 2) Přitažlivý samec 37letý František Peterka (bohémský šofér Martin) se svými silně nadprůměrnými 1 600 Kčs hrubého si užíval. ()
Po mastném, ale neslaném začátku jsem netušil, do jaké féerie živlů se děj filmu dostane. ()
moja zaujímavosť:Filmovanie prebiehalo v Prahe na Žiškove. (dyfur) ()
Svatej z Krejcárku vypráví příběh o naivním dobrákovi, který chce všem za každou cenu pomoct. jenže si neuvědomuje, že na to sám doplácí a stahuje ho to k samému dnu propasti. 60% ()
Filmu na podobne tema jsem videl nekolik a v drtive vetsine se mi libily. Svatej z Krejcarku neni vyjimkou, slusne vykreslene drama, kde prim hraje ustredni trojice postav. Myslim, ze zaver filmu nemohl skoncit jinak. Nejlepsi Tuckuv film. ()
Za krejcar vatra, rej. "Fajruje" flám povlávání. Chrám bytí na cáry. Rozbitý krajáč tepla domova. ()
Takové filmy jako tento se často nevidí. Čistá esence života. Peterka fantastickej, ale Magda- ta je nejvíc. 90ˇ% ()
Zvláštní film.Václav Kotva - jak ho mnozí neznáme - a totiž v hlavní roli - je velmi přesvědčivý. 70 % ()
Petr Tuček je režisér Packal, vlastně nic dobrého pro filmový kumšt neudělal. Tento film je ale poněkud vyjímečný, vykreslení postav velmi originální, Václav Kotva jako velký player , co v ostatních domácích filmech hrál pouze vedlejší role. Vadila mě první polovina, kde Peterka přehrává svoji roli bohéma a opilce a s příběhem to souvisí velmi málo. V druhé polovině se rozvijí skutečné drama dobráka Lájoše a kurvy Magdy. Škoda přeškoda, že tuto předlohu neuchopil do rukou někdo zdatnější, než Tuček. Závěrečná alegorie v horách je ale velmi povedená. ()
Reklama