Režie:
Steven SoderberghScénář:
Richard LaGraveneseKamera:
Steven SoderberghHudba:
Marvin HamlischHrají:
Matt Damon, Michael Douglas, Rob Lowe, Dan Aykroyd, Scott Bakula, Debbie Reynolds, Paul Reiser, Cheyenne Jackson, Eddie Jemison, Johnny Yong Bosch (více)Obsahy(1)
Slavný, extravagantní, virtuózní klavírista a bavič Liberace v sedmdesátých letech minulého století zaujal americké publikum svými působivými i provokativními výstupy tak jako málokdo. Byl hvězdou na pódiu i na televizní obrazovce, v soukromí si nejednou dopřával nákladné výstřednosti. Měl velký úspěch především u ženského publika. Jednoho dne se Liberace zamiluje do svého mladého řidiče, ten je zase okouzlen světem, v němž se pohybuje. V době, kdy nebylo možné veřejně přiznat homosexuální orientaci, společně tajně prožijí pět let... Životopisné drama, vyprávějící o komplikovaném, dramatickém vztahu dvou rozdílných mužů, natočil známý režisér Steven Soderbergh, jenž film postavil na kombinaci hereckých hvězd. Hlavní dvojici pod jeho vedením ztvárnili Matt Damon a Michael Douglas. (Česká televize)
(více)Recenze (321)
Nejzábavnější na celém filmu je to, jak se dva alfa samci v hlavní rolích snaží zuby nehty vžít se do rolí homosexuálů a vážně zoufale jim to nejde. Což o to, když mají mezi sebou vést normální dialog, vypadá to vcelku důvěryhodně, ale protože se Steven vůbec nebál intimních scén, často je vidět, že pro oba z nich je cokoliv víc než podání ruky s příslušníkem stejného pohlaví zásadním problémem. Bohužel sledování dvou špičkových herců vařících se ve vlastní štávě je sice zábava, ale po čase to trochu omrzí a film nenabízí nic, z čeho by člověk nutně musel spadnout ze židle. Upozornění na závěr: pokud jste si museli při scéně z Brokeback mountain zakrývat oči, tak tady budete trpět jak zvěř, to si pište. ()
"Liberáče tě poskáče!". Film určený zejména mladým křesťanům, cítícím podivné, těžko vysvětlitelné pnutí při hřímání fešáckého černoprdelníka na nedělní mši. Pokud to Štefan natočil věrně, museli být v sedmdesátých a osmdesátých letech všichni totálně slepí a taky by nepoznali buzeranta, dokud by je nedržel za kštici při anální promenádě. Každopádně se jedná snad o tu nejlepší, růžovým hadříkem napuštěným Channelem No.5 k dokonalosti vycizelovanou bukviádu, jakou jsem kdy viděl! Přísahám na svou čivavu! Dejmon je sice jen taková Bárbínka na hraní jako skoro v každé roli, ovšem Dagles, Dagles to je naprostá žužu perfekce, jemňoučký otisk mužských rtů na perfektně depilovaných koulích, něžňoučký průjezd chlupaťoučkého rekta třídenním strništěm při rimmingu, cukrkandlová polevička na dortíku ku příležitosti první kolonoskopie nebo, chcete li, jahodovým gelem perfektně namazaný, machistický prostředníček, pomalu kroužící vstříc tlustému střevu. No tak jsem se trochu romanticky zasnil, no a co?! Zde rozhodně není na místě šetřit superlativy! Majkl byl prostě do-ko-na-lý, teplý, tedy vlastně horký kandidát na Oscara, až se mu už naprosto nedá věřit, že se někdy nezúčastnil nějakých těch pytlíkových her nebo speleologických průzkumů krasavcových jeskyní. Dělá tento film téměř úžasným, nejednomu heterákovi dozajista samovolně stáhne svěrač a chci jej ještě vidět minimálně ve dvojce Zkrocené hory. ()
Zlatá Palma - výběr ()
Škoda přeškoda, že to oficiálně byl "jen" televizní film - když to stačilo na Glóbus, mohl z toho být i Oscar. Takhle to splnilo účel aspoň v tom, že si Michael Douglas může říct, že nedostal všechny svoje "velké" ceny jenom za jednu roli;) Steven Soderbergh dal dohromady fascinující příběh o tom, jak moc bylo ve Státech možné vypadat a chovat se jako ten nejcukrkandlovitější z okázalých gayů, cpát to veřejnosti do všech pomyslných tělních otvorů, a být jí považován za chudáčka, který jen nenašel tu pravou:) Jestli je jen polovina filmu pravdivá, tak byl Liberace vedle velkého hudebního talentu a ještě většího showmanshipu slušně komplikovaná osobnost. Film naštěstí komplikovaný není - vychází z autobiografie Scotta Thorstona, a vypráví hlavně příběh mladíka, který sám nebyl dokonalý (kdo v jeho věku byl), nechal se zblbnout, a pak se nestačil divit. Nedá se tedy říct, že by to byl životopisný film o Liberacem - jeho hlavním hrdinou je Damonův "Liberaceho syn", a pokrývá jen období mezi tím, kdy se potkali, a Liberaceho smrtí v roce 1987. A pokud jde o kontroverzní obsah, Van Santův Milk byl daleko (DALEKO) explicitnější. Zhodnotit to můžu jen tak, že ty necelé dvě hodiny docela slušně utekly, jsem rád, že jsem film viděl, ale víckrát to v plánu nemám. Adekvátnější než osmdesátka by asi bylo 70%, ale na druhou stranu, který televizní film s tímhle snese srovnání? Takže asi budu pozitivní a zůstanu u 80%. ()
Sex, lži a video. Soderbergh k postavám zaujímá stejně ambivalentní stanovisko jako v Magic Mikeovi, jeho předchozím obnažujícím komentáři k rozporuplné povaze amerického snu. Pro citové životy hrdinů, kteří jsou oba v jistém smyslu vykořeněnými sirotky, má pochopení. Nepohlíží na ně z odstupu, jako na dvě výstřední kreatury. Vstupuje do jejich soukromí, zajímá se o ty nejintimnější momenty jejich soužití, ale zároveň nedělá senzaci (ani legraci) z toho, že dostal do jedné postele Gordona Gekka a Jasona Bournea. Obočí zvedá nad extravagantním životním stylem, který v 70. letech reprezentoval Liberace, a který dnes vyznávají zástupy jiných, zpravidla méně talentovaných celebrit. ___ Záběry jsou topené v umělém světle a vévodí jim teplé barvy, které příznačně ustupují pouze při několikerém „sundání masky“ (dušezpytný černobílý flashback, do černé a bílé tónované scény z nemocnice a na matčině pohřbu). Přesvícená mizanscéna v Liberaceho sídle (oproti civilnějšímu bytu Scottových náhradních rodičů) překypuje odrazovými plochami, jako kdyby stejným odrazem reality byl také život Liberaceho, který za vnější nádherou skrývá svou pravou identitu. Postavy se – mj. zásluhou atypického (na interiérové drama) snímání v celcích – doslova ztrácejí za rekvizitami. Nutno podotknout, že šperky a kostýmy, včetně opravdu výstižné „paví“ košile, jsou věrnými kopiemi předmětů uložených v muzeu Liberaceho pozůstalostí, takže čistě materiálně nejde o žádné přehánění. ___ Na vyblýskaném povrchu se projevuje uvědomovaná campovost filmu, který kombinuje extrémy sedmdesátkové módy (tj. styl Village People nebo Davida Bowieho) s blyštivou estetikou videoklipů od Madonny či Lady Gaga. Uvnitř citová rozpolcenost, navenek faleš a přehánění. Dohromady podnětná dekonstrukce fenoménu camp. ___ K sedmdesátým letům film odkazuje také dlouhými steadicamovými záběry nebo obsazením campové královny Debbie Reynolds, která právě v 70. letech začala zářit na Broadwayi. Tento návrat do „rebelského“ období nového Hollywoodu můžeme chápat jako Soderberghovo vyjádření deziluze ze směřování současného amerického filmového průmyslu, který je stejně jako Liberace orientován na povrch a krátkodobé prožitky a vyznačuje se neupřímností. ___ Vyprávění je sice strukturováno méně podvratně než ve Vedlejších účincích, ale jde o strukturu srovnatelně promyšlenou, pokud se týče vytváření paralel (Billy jako první monstrum, které Liberace stvořil), využití elips nebo změnu hlediska a na ni vázanou re-distribuci sympatií (druhá polovina, po repríze scény ve vířivce, tentokrát s postavami sedícími zády ke kameře, je bohatší na subjektivizující záběry, simulující Scottovo vnímání skutečnosti). Především je ale Behind the Candelabra velkolepým hereckým představením Michaela Douglase, který po/díky rakovině hraje o život. 80% Zajímavé komentáře: Mouzon, Traffic ()
Tradiční biografie o netradičním člověku. Nad vodou to drží herecké výkony obou pánů. 7/10 ()
Z tématického hlediska jsem nad filmem dlouho vahál. Nic proti nikomu, ale u filmu kde je v libovolné míře homo obsah se bojím samoučelně vyhrocených scén s cílem "šokovat" za každou cenu. Na film mě nakonec nalákala jména, jednak to režisérské, ale především jména hlavních představitelů a musím říct, že právě herecké výkony Michaela s Mattem dělaj z filmu klenotnickou záležitost. Film je naštěstí ušetřen homosexuální explicitnosti a soustředí se čistě na divákovo emoce, ale ty by se nepodařilo vytěžit v takové míře , kdyby hlavní postavy nebyly kvalitně zahrány. Samotný příběh je tady zcela podřízen vztahou a povahám hlavních hrdinů a své si řekne až v podobě krásně smutnýho konce. Před Michaelem a Mattem klobouk dolů, před scénaristou klobouk zpátky nahoru. ()
Při sledování tohoto filmu mi bylo hodně teplo. Zároveň jsem ale obdivoval Michaela Douglaes a Matta Damona, že do toho všeho šli s takovou poctivou vervou. Vlastně i díky tomu jsem nakonec u filmu vydržel až do konce. A ve výsledku můžu říct, že tenhle film nebyl zlej, vůbec ne. Na životopis možná až moc osobní, místy možná až moc za hranou, ale což. Za život nemusí mluvit jen úspěchy, ale i život takový. Možná škoda, že se do tohodle příběhu nepustil Forman. Kéž by měl ty síly... ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $12,598,000▐ gýč čo ide mimo mňa, aj keď treba uznať že Douglas v danej úlohe prekvapil ako sa jej zhostil /20%/ ()
Nejteplejší film, co jsem viděl. Douglas a Damon září. ()
,,DÍKY TOBĚ SE CÍTÍM TAK MLADÝ…“ /// A TENHLE znáte? Ano, vzhledem k tomu, že nejsem ten typ, co by s potěšením sledoval, jak se dva chlápci mečujou, musí na tý režii (a kurva příběhu samozřejmě) něco bejt. A to moc nemusím ani životopisy. Ani vztahy (ty vole, můžeš ty se koukat vůbec na něco?...). Zásluhu na tom nemá ani tak blonďatej ,,Adonis“ Damon, jako parádní bukvice Douglas, kterej je fakt (jak jen to do prdele říct – hele zklidni se, to není sexistická narážka…) k sežrání. No a samozřejmě příběh. A i když vím, že to už po druhý nedám, můžu tuhle teplou romanci doporučit všem milovníkům nevšedních vztahovejch dramat. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Paměti Scotta Thorsona, vydané v roce 1988 pod názvem ,,Behind the Candelabra: My Life with Liberace“ jsem nečetl. 2.) Rád si nechám šahat na kandelábr. 3.) Thx za titule ,,petroniuss“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Behind the Candelabra bývá tma, v které dokonce i Liberace mohl být pokládán za heterosexuála, a jeho milenec za adoptivního syna, byť z toho nakonec v duchu úsloví panská láska po zají(č)cích skáče moc nevytřískal. Moje do Michaela Douglase posledních třicet let zamilovaná matka strávila většinu filmu s hlavou v dlaních, ale s obvyklou svorností budoucím haterům, co zde budou ostentativně vyjadřovat své homofobní zhnusení, vzkazujem, ať se jdou zklidnit ke svému oblíbenému lesbickému pornu. ()
Komunita gayů mi v zásadě nevadí, zejména když se mi nějaký snaživý jednotlivec nesnaží roztáhnout mé sexy půlky od sebe. Jenže tenhle film, plný chlapského zastrkávání jazyku do cizího krku, zlatých cinkrlátek a plastických operací, mi hodně nesedl. Asi proto, že jsem většinou hloubavě dumal nad tím, kolik cifer by musela obsahovat suma v Kč, za kterou bych si pustil vetřelce do svého zadečku. Pokud to někoho movitého zajímá, tak výsledek je 9, ale to asi není důležité. Důležité je to, že bych si chtěl tento snímek užívat asi tak jako Michael Douglas svého Liberaceho, ale místo toho jsem jen neúspěšně balancoval na hraně nudy a znechucení. ()
Ne, tenhle film není poctou (údajně) legendárnímu klavíristovi, jeho hudebnímu umu je totiž věnováno jen pramálo prostoru. Děj se točí kolem jeho osobního života a ten není vždy vykreslen lichotivě. Zbohatlá rozvernost, emocionální nestabilita a celková nestálost se postará o nejedno hysterické drama. Základní kámen tedy tvoří herecké výkony protagonistů, a ty jsou opravdu špičkové. Oscar z toho sice nepadne, ale divácké uznání ano. Problém filmu tkví v absenci hlubší pointy, či jednoduše zajímavějším událostem a dynamičtějším vývoji. Dvě hodiny nejsou zrovna málo na několik "teplých" hádek a špetky análního sexu. Spíchnout tenhle scénář asi moc práce nezabralo. Každopádně práce s vizuálem (nadměrně, ale příjemně zářivé zdroje světla) je na poměry indoor dramatu vynikající... 6/10 ()
Nejvíc mě zaujalo, že film nevypadá nijak extravagantně a nevyužívá mnoho zvláštních vychytávek (krom všeho toho světla), přesto vypadá na pohled jinak než většina jiných. Navíc mě to bavilo i dějově, i když ke konci už to (záměrně?) ztrácí jiskru. Nejsem zrovna soderberghovský nadšenec, ale jeho údajný poslední kinofilm jsem si užil. Mnohem víc než Magic Mika, na němž jsem ocenil jen to, že nebyl nevkusný, jak by námět umožňoval. Liberace! je ale opravdu zajímavý, i když v podstatě klasický film. ()
Douglas, Damon i Lowe jsou vynikající, což je nakonec pro film spíš špatně. Soderbergh všechno postavil na hereckých výkonech a campové stylizaci a na své oblíbené formální hrátky zapomněl. Až mě překvapovalo, jak často se tu pracuje s obyčejnou figurou záběr/protizáběr, na kterou Soderbergh před časem frustrovaně nadával. Nízká hloubka ostrosti se až na výjimky (Damonovy hysterické stavy atd.) podřizuje neviditelnému stylu, který akcentuje mluvící postavy a pozadí za nimi rozostřuje. Trochu podvratné to je, ale ne tak, abych si to užíval. Od Soderbergha bych čekal větší ozvláštnění žánru, takhle to mezi ostatními biopiky příliš nevyčnívá a navíc přebírá některé jejich nešvary (lineární vyprávění, předvídatelnost). ()
Příběh nepřekvapí, ale Douglas si tu roztomilou starou bukvici neskutečně vychutnal. ()
Ďalšia osobnosť amerického showbizu, ktorá doteraz nepatrila do môjho všeobecného rozhľadu. Z tohto pohľadu som bol filmom naozaj zaujatý, pretože každý film, ktorý si berie inšpiráciu zo skutočných udalostí alebo života nejakej osobnosti, ma obohacuje. Ale len do takej miery, akú má kvalitu. Ide o to, že tu som mal pocit, ako keby si Soderbergh schválne zobral na paškál kontroverzný život Liberaceho, ale nedokázal z neho vyžmýkať viac. Vyžmýkať to, čo by robilo film výnimočným. Pretože ak mám byť úprimný, tak dvojhodinové dialógy hádok a vyznaní lásky medzi dvoma homosexuálmi dookola, to vskutku nie je ničím výnimočným. Gay-témy už teda nie sú dnes také tabu, aby tvorcovia vsadili len na kartu kontroverznosti. To však našťastie až tak prípad tohto filmu nie je, navyše hlavné postavy majú pomerne slušne spracovaný charakter, chémia medzi nimi bola neskutočná, Douglas s Damonom dali do svojich výkonov neskutočnú energiu a Aykroyd a Lowe skvele sekundujú. Medzi pozitíva patrí aj hudobná zložka a vizuálne spracovanie, ale ako je z komentáru jasné, tak pozitíva sú v ústraní, z čoho pramení aj celkový dojem. 65%. ()
Možná tomu chybí úsřední myšlenka, která by ony jednotlivé střípky života dvou mužů spojila v jeden celek, nicméně kvůli hereckým výkonům dvou pánů v hlavních rolích na Behind the Candelabra jen tak nezapomenu. Věděla jsem, že Michael Douglas dokáže zahrát mnohé, přece jen má na kontě Oscara, ale že v sobě nalezne odvahu a tolik přirozeného talentu pro podobnou roli, by mě nikdy nenapadlo. ()
Duo Douglas/Damon je dokonalé. Ti dva se přímo rochní ve svých postavách, Soderbergh je vede jistou rukou a všichni se u toho královsky baví. Liberace! nikdy nesklouzne do parodie, nikdy nespadne do bahna různých homoušských komedií a přesto je zábavný. Fakt, že jde o příběh podle skutečné události, kde stárnoucí klavírní virtuóz klátí šesnáctiletého hošíka (s nevinou tváří dvaačtyřicetiletého Matta Damona), dává celému snímku úplně jiný rozměr. Celé vztahové trable jsme viděli několikrát, geniálně vygradované partnerské hádky, ztráty a emocionální hroucení, to všechno už tu bylo, ale garantuju vám, že ne takhle. To podání, tohle jsou oskarové výkony dámy a pánové. Dokonce bych řekl, že Liberace je Douglasova nejlepší postava za několik let. P.S: Co se týče žen, je tam snad jenom uklízečka. Tohle je výhradně pánská záležitost. Tak do toho hošani, neváhejte a jděte do toho. - Udělám, cokoliv chceš... ty stará bláznivá buzno. To přece víš. - Jen mě miluj. ()
Reklama