Režie:
Miloš FormanKamera:
Miroslav OndříčekHudba:
Karel MarešHrají:
Jan Vostrčil, Josef Šebánek, Ladislav Adam, Vratislav Čermák, František Debelka, Václav Novotný, František Paska, František Reinstein, Josef Řehořek (více)Obsahy(1)
Česká hořká komedie Hoří, má panenko z roku 1967 je třetím celovečerním hraným filmem Miloše Formana, jednoho z předních reprezentantů tzv. nové vlny českého filmu. Na snímku scenáristicky spolupracovali i jeho dva přátelé Ivan Passer a Jaroslav Papoušek a kameramanem byl dnes světově proslulý Miroslav Ondříček. Ústředním motivem filmu je hasičský bál, a to bál velice svérázný. Formanovi se podařilo proniknout až ke kořenům člověčí povahy, mnohé figurky jako by byly vystřiženy ze skutečného života. Jestliže jeho předchozí filmy shlížely na lidské hemžení se shovívavým a laskavým úsměvem, v tomto filmu lyrická a zjemňující nota zcela zmizela a zůstalo jen důsledné odhalování negativních stránek lidských povah. A hasičský bál, jehož neuvěřitelný průběh film sleduje, je jakoby křivým zrcadlem společenské situace šedesátých let. (Česká televize)
(více)Recenze (731)
Perfektní dialogy v nestárnoucím filmu, jenž je lidově zábavný, i satiricky intelektuální. Nejlepší film Miloše Formana. ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film ()
Geniální komedie, která více mrazí než rozesmívá. Za komoušů se u každého kritického filmu říkalo, že nastavuje zrcadlo. V souvislosti s tímhle filmem je to přesný. Hasiči protestovali, ale o ně přitom vůbec nejde. Ten film má mnohem širší sdělení. Scéna s dědou u jeho hořícího domu je jedna z nejsmutnějších, jaké jsem kdy viděl. ()
"Měli si nakrást!" Jestliže Jan Zábrana ve svých denících označil Československo za „vyspělou alibistickou společnost“, Formanův poslední český film dává této charakteristice nezaměnitelně jízlivým způsobem za pravdu. K vrcholným sekvencím jeho předchozích dvou filmů patřily ty, které se odehrávaly na společenských akcích s mnoha postavami. V případě Hoří, má panenko je takovou sekvencí celý film. Už žádný hrdina, který by trochu vyčníval z davu (jako Petr nebo Andula), ale jenom dav, lid, národ, který volí královnu krásy a rozkrádá tombolu, zatímco opodál hoří stavení, což krásně vystihuje malost libovolného společenství v libovolné době. Každý si chce něco nakrást, přisvojit si nějaké zásluhy, popást se pohledem na místní krásky. Převzít zodpovědnost ovšem nehodlá nikdo. Obnažujícím veristickým stylem (šmírácké záběry na postavy obklopené mnoha jinými postavami) film opět připomíná dokumenty, jen má díky časoprostorové jednotě sevřenější vyprávění než Černý Petr a Lásky, spěje k jasnému cíli (předání dárku předsedovi) a je lépe rytmizovaný navracejícími se a napříč filmem stupňovanými gagy. Ve výsledku tak nepůsobí stejně naturalisticky jako dva předchozí filmy (byť opět nechybí hodně trapného ticha a nejistých pohledů), ale coby komedie funguje lépe. Vlastně u nás v daném žánru asi ani nic vtipnějšího a pronikavějšího nevzniklo. 90% Zajímavé komentáře: Marigold, Jordan, sportovec, Adam Bernau, jahol, vojta1 ()
Neherci jsou fajn, humor je fajn a z některých scén mi skoro běhal mráz po zádech. (Rakovina, papírky vs. peníze.) U komedie celkem zajímavé, i když má nádech tragiky. Ovšem nejlepší jsou samozřejmě scény s tombolou. ()
Film jehož děj pouze posloužil k ukázce malosti českého člověka.Miloši Formane -- jste skutečný mistr, nejen za tento fim, ale i za ukázkovou práce s neherci. ()
Poprve jsem viděl v roce 1989 a kdykoliv vidím, tak se směji, naprosto ze života ()
Svůj výtečný pozorovací talent uplatnil Miloš Forman pomocí reflektivního zachycení soudobé politické atmosféry. Závěrečná hasičská porada na téma „ti, co si nakradli, se mají dobře“ je toho nejlepším důkazem. Nevázaný satirický pohled na typickou českou malost, která slepě pokukuje po vysokých cílech – volba královny krásy, pak následně zkombinovaná s lidovým humorem – hádka starých manželů o hlídání tomboly. Na první pohled naivně jednoduché, ale v jádru hluboce inteligentní a neskutečně pravdivé na tolik, že trezor byl ve své době naprosto „oprávněný“. ()
Bravurní komedie Miloše Formana o jednom "tak trochu jiném" hasičském bále. Panoptikum pitoreskních postav a postaviček okořeněné volbou miss a finálním zásahem hasičů u hořícího domku. Místy je to k popukání, ale chvilkama také docela nahořklé. Rozhodně se ale jedná o jeden z Formanových nejvydařenějších filmů. ()
Tohle je panečku film, když to tak řeknu na plnou hubu. Málokdy se to podaří, ale i když má pouhých 71 minut, dokáže svým příběhem opravdu nevídané kusy. Česká povaha, dost záhadný a z okolních zemí nepochopitelný úkaz je tady naprosto dokonale ztvárněn. I když se to celý film nezdá, nakonci jsem pochopil a byl překvapen až možná ke konci zděšen tím, jací vlastně jsme. A nejhorší na tom všem je, že se nemůžeme ani bránit, protože to tak skutečně je. Takže soudruzi a soudružky rok před okupací, tenhle film nás skutečně ukazuje v tom pravém slova smyslu, který bychom rádi neznali, ale protože je tak krásně a černohumorně natočen, nemůžu jinak než za pět hvězdiček. Takovéhle filmy mám prostě rád. Ty nikdy neztratí svojí kvalitu, ani za tisíc let. ()
Obraz ľudskej mentality v odľahčenom ponímaní. Šikovne zostavené, výber dievčat na miss fakt excelentný pod psa. /70%/ ()
Portrét české (v jádru zřejmě mezinárodní) malosti vměstnaný na malé plátno hasičského bálu. Výborné herecké výkony, přesvědčivá atmosféra, humor, u kterého se smějete, ale pak vás zaskočí podivné zamrazení... Závěrečný dialog o těch, co kradou a těch, co nekradou, by se měl promítat jako obdoba státní hymny ČR. Forman využil stejných prostředků jako v Láskách, výbornou dokumentární Ondříčkovu kameru, dechovkový podklad, dialogy jako by náhodně odezírané in medias res. Gagy jsou ještě vybroušenější a vypointovanější než v předchozím filmu, z některých se člověk trhá smíchy, z jiných mu úsměv tuhne. Jak říkával Vladislav Vančura: humor není smáti se, ale lépe věděti. A po shlédnutí Hoří má panenko divák skutečně lépe ví a není to vědění vůbec radostné. Aktuálnost bohužel film neztrácí, ba naopak. ()
Žádný jiný režisér nedokázal nikdy vystihnout prostého Čecha tak jako Miloš Forman. Ať je to Hoří má panenko nebo Černý Petr jsou zde postavy z každodenního života. Jednoduchý scénář, skvělé postavy a jednoduchost celého filmu je až zarážející, protože funguje tak přirozeně. ()
Scénář: Miloš Forman, Jaroslav Papoušek, Ivan Passer .. Nejklasičtější český filmový bál, jaký lze vidět. Komedie, jenž přes svoji hořkost, vzbuzuje jeden úsměv za druhým. ()
Miloš Forman přesně vystihl jak vypadá pravý český člověk. ()
Přijde mi to jako snad ta nejsmutnější komedie, jakou jsem kdy viděl. Humorné situace samozřejmě jsou, ale zcela v převaze je velmi detailní, až syrový popis české povahy. Místy je to opravdu děs, člověk neví, jestli má plakat či se smát. Ale nemůžu jinak než za pět. Ty méně chápavé tento film prostě pobaví, ale kdo je ochoten si přiznat, že ti blbci a lumpové jsou vlastně naprosto obyčejné a opravdové postavy, jakých i dnes je u nás habaděj, tak bude nejspíš (alespoň trochu) otřesen. Geniální nadčasové dílo, Forman (už v takto raných letech) věděl, co dělá. ()
Alegorické znamení doby. ()
Čecháčkovství ve vší nahotě. Jsme to ale "krasavci k pohledání". ()
Jestli jste měli někdy něco do činění s vesnickým hasičským bálem anebo podobnou "kulturní" akcí, nezbyde vám než otevřít pusu a říkat si, zda se snímek netočil ve vaší dědince. Omračující a přece naprosto "normální". ()
Dvojnásobný držitel Oscara Miloš Forman se díky filmům jako Přelet nad kukaččím hnízdem, Amadeus nebo Muž na měsíci zapsal v mezinárodních filmových vodách, ještě před emigrací do USA ovšem bylo jasné, že bude o tomto tvůrci slyšet. Už jeho Lásky jedné plavovlásky obdržely nominaci na Oscara v kategorii Nejlepší cizojazyčný film, stejnou nominací se mohl pochlubit i následující Formanův film, ten poslední, který vznikl před jeho emigrací a začátkem nové kapitoly jeho kariéry. Spolu s Černým Petrem a Láskou jedné plavovlásky tvoří Hoří, má panenko závěr Formanovy trilogie, která do velké míry sázela na přítomnost naturščiků, prozkoumávání negativní vlastnosti lidí (primárně hloupost/naivita) i často satirické prozkoumávání společnosti. Společně s Ivanem Passerem a Jaroslavem Papouškem (kteří již s Formanem vytvořili scénář k Lásce jedné plavovlásky) dal Forman za vznik jednomu z nejcitovanějších a po letech nejoblíbenějších českých filmů, jehož kouzlo navzdory zubu času nestárne. Hoří, má panenko rekonstruuje jeden spojený s událostí, která má mimo jiné vzdát poctu uznávanému bývalému předsedovi, snaha o tu nejlepší událost se ovšem časem stává větším a větším fiaskem. I to může snadno připomínat výjev z normálního života, kdy organizování není jednoduchou disciplínou a podcenění byť sebemenší potencionální hrozby může ve finále leckoho mrzet. Z pokusu o slavnost se může stát pochybná estráda, která vyvolává opačné dojmy, lidem přinese přesně opačné pocity, než jaký byl původní záměr. Nejspíš každý podobnou akci zažil, právě Forman podobný typ zpackané akce představil až v tragikomickém balení. Autenticitě přispívá zmíněný výběr neherců, kdy grimasy členů hasičského sboru působí přirozeněji a autentičtěji. Sázka na neherce může být i v dnešní době velký risk, Forman ovšem i tentokrát zvládl přítomností naturščiků vyhrát. I dokumentární přístup kameramana Miroslava Ondříčka přispívá pocitu, že se skutečně sleduje rekonstrukce jednoho vesnického cirkusu, který každým momentem nemůže více a více skončit dobře. V Hoří, má panenko se i díky realistickému nádechu a skrze různé figurky skrývá několik životních pravd. Zpackaná volba miss a rozkradená tombola je jednou věcí, újma na cizím neštěstí je ovšem věcí druhou. Hoří, má panenko sice k smíchu svádí velmi snadno, z jistých vážnějších momentů jako závěrečná řeč ovšem zvládá i mrazit, především z momentů jako je závěrečná řeč stěžejního bývalého předsedy. O málokterém českém filmu by vlastně bylo tak snadné říci, že vystihuje průměrnou českou povahu ve zdánlivě kladnějších i negativnějších sférách. Možnost toho se v postavách poznat, je vlastně krapet pochybná, protože tím divák dost možná sám sobě nastavuje až nepříjemné zrcadlo. Stejně jako starší Lásky jedné plavovlásky z toho vše Hoří, má panenko vychází až trudnomyslně. Česká tvorba Miloše Formana je sice nevyhnutelně zastíněná jeho pozdější tvorbou v americké produkci, Hoří, má panenko ovšem i po letech dokazuje, že ta pravá kariéra Miloše Formana nezačala v roce 1975, ale dávno předtím. Hoří, má panenko i po letech obstojí jako Formanův vrchol tuzemské tvorby.... () (méně) (více)