Režie:
Gareth EvansScénář:
Gareth EvansHrají:
Iko Uwais, Joe Taslim, Donny Alamsyah, Yayan Ruhian, Pierre Gruno, Ray Sahetapy, Tegar Satrya, Iang Darmawan, Eka Rahmadia, Alfridus Godfred, Henky Solaiman (více)VOD (2)
Obsahy(3)
Speciální policejní komando má za úkol proniknout do přísně střeženého domu a zneškodnit šéfa gangu. Tým je však brzy prozrazen a zbytek nájemníků stojí před jednoduchou volbou. Když se nepřidají na policejní stranu, budou už navždy bydlet zadarmo... Rama je mladý policista, který je povolán do nebezpečné akce. V chudinské čtvrti Jakarty je bytový dům, jehož horní patro obývá nebezpečný zločinec Tama Riyadi. Svůj dům pronajímá dalším zločincům, kteří mu ochotně slouží, žijí tam však i obyčejní lidé. Rama společně s dalšími asi dvaceti kolegy má za úkol nepozorovaně vniknout do domu a Tamu zlikvidovat, případně zajmout. Není to snadný úkol, dům je pomocí kamerového systému zcela pod zločincovou kontrolou. Když Tama zjistí, že mu do objektu vstoupili policisté, vyhlásí domovním rozhlasem, že každý, kdo pomůže zabít nezvané hosty, má od něj doživotní bydlení zadarmo. To je velké lákadlo, takže se rozpoutá velmi krutý boj na život a na smrt... (TV Prima)
(více)Recenze (1 222)
Kdyby mi ještě včera někdo řekl, že tak optimistickou, odbornou terminologii budu nucen oprášit v souvislosti s opičím kočkováním s názvem, jenž se dá gúgl translátorem volně přeložit jako Srbský mamut, vysměju se mu do jeho žlutohnědého obličeje a zaťukám si posměšně čtyři centimetry nad šikmé oči. Tahle indonézská Smrtonosná smrt mě však přinutila zalistovat zažloutlými bordwellovskými příručkami, abych našel vhodné, seriózní výrazivo, jímž bych ji dokonale popsal a přitom si zachoval chladný nadhled erudovaného filmového kritika a imič sveřepého yntelechtuána. Po důkladné analýze díla, několikahodinové zralé úvaze a asi čtyřiceti vulgárních emailech s Mirkou Spáčilovou se neváhám odvážně úchylit k hravému, liberálně frivolnímu pojmu Absolutní meganámrd. ()
Adrenalinová pecka, která hormony provětrá jak nic jinýho. Přímočarej agresivní náhul, jenž šikovně leze po videoherních levelech nahoru, střídá prostředí i bojové techniky, a vrcholí neortodoxní bitkou na hranici fyzických možností (ale divákových!). Lahůdka přesycená živelností, žánrový absolutno. ()
Óda na nezlomitelného bojového ducha a kosti indonéských ranařů ve váhové kategorii Pet Shop od Mattela. Aneb jak si filmoví předáci v Jakartě řekli, že to těm thajským Tondům Jájům natřou, hezky "silat style". Nevím no, jakkoliv se musí nechat, že narozdíl od takového Tom Yum Goong se tu kdosi pokusil vytvořit cosi jako skutečný příběh (aby ho lidově řečeno zajebal pazúrom "takřka" bratrské sounáležitosti), tak i když je cosi skutečně pozoruhodného na dvaceti hitech nožem za pět sekund, po úvodním střelecko-fyzickém masakru jsem čekal něco onačejšího než přehlídku reálně nepřežitelných brutálních úderů, kopů a narážeček do štírka v černých hadrech. I bojové umění je potřeba umět dávkovat - takhle tvůrci vystříleli prach dost brzo, a do konce už jen zvyšovali laťku daleko předaleko za hranice směšnosti. Jedinou čestnou výjimku představuje emocionálně hutná špinavá bitka seržanta s Mad Dogem - u té jsem si říkal, že si sakra někdo spletl film, a že by to měl rozhodně dělat častěji. Jinak je to martial arts porno se všemi zmíněnými vadami i klady. Není v zásadě rozdíl mezi těmihle záležitostmi a třeba tanečními filmy jako Step Up - dějově a leckdy i herecky utrpení, technicky ovšem vynikající podívaná. Takže za ten lepší příběh desítka navrch proti Tom Yum Goong. To znamená 70%. PS: Opravdu by mě zajímalo jak se to může přihodit, že na opačných koncích světa se najednou urodí dva filmy s takhle moc stejnou "nosnou myšlenkou" jako Raid a Dredd, když údajně nikdo od nikoho neopisoval:) ()
Hrstka policajtů, miliarda šikmookejch řezníků a barák, v němž by se i Chucku Norrisovi svíraly půlky hrůzou. Toť návod k úspěchu. Konečně si můžeme potvrdit, že aura výjimečného filmu, která se kolem téhle indonéské akční senzace od loňské premiéry na torontském festivalu během pár měsíců vytvořila, nelže. Serbuan Maut je film, který se opravdu nevidí každý den. Neskutečně nařachaná akční jízda, brutální, intenzivní, chvílemi až strašidelná, děsivá. Těžko tuhle parádu nějak detailněji komentovat, to se prostě musí vidět. Žánrová pětihvězda už dlouho nebyla takhle čistá :) ()
Film začíná úvodníma titulkama a končí závěrečnejma titulkama. A mezitím ? Akce, akce, akce, a zase jenom akce. Si na souboje jeden na jednoho, pošmákneš si. Si na souboje jeden na dva, pošmákneš si. Sii na souboje jeden na skupinu, pošmákneš si. Si na souboje na nože, pošmákneš si. Si na přestřelky, pošmákneš si. SI na obrazově stylovou natočenou akci, pošmákneš si. Co z toho plyne ? Jestli si na rychlý tvrdý akční filmy, tak tady se kurva dobře nažereš. ()
Jason Statham by neprežil ani jedno poschodie. Nie je to po všetkých stránkach dokonalý film (predsa len by to chcelo výraznejšieho hlavného hrdinu), ale v rámci filmov s ázijskými bojovými umeniami je to asi najlepšia lomenica za minimálne 5 rokov. Intenzívna, tvrdá, brutálna, s fantastickou choreografiou a nápadito natočená. Navyše to navzdory očakávaniam nemá iba zápletku (ostré komando, jeden činžiak a horda "sfetovaných Cigánov"), ale aj dej, ktorý sa takmer blíži k príbehu. ()
Nemějte mi ty tři hvězdičky za zlé, ale asi vážně chci od filmu víc, protože i když režisér s choreografem pochopili, co všechno lze z herců vyždímat (a že to rozhodně překračuje všechny myslitelné meze toho, co jsme doposud viděli), ten děj na mentální úrovni herní arkády prostě ve druhé polovině sklouzne do bolestného stereotypu a vlastně se už jenom opakuje dříve viděné, navíc ten finální souboj tím notně tratí na atraktivitě taktéž, takže pokud budu chtít v hospodě nad tímhle rozjímat, mohutně si loknu při vzpomínce na fígl s ledničkou, ale zbytek bude jak z té levné hlášky „…víš jak ten týpek zřeže toho druhého, ne?“, což asi napovídá mnohé o tom, že podruhé už bych to regulérně protrpěl; vlastně těm, kteří tomu pálí plnou palbu tak trochu závidím. :) ()
║Rozpočet $1,1milióna║Tržby USA $4,105,187║Tržby Celosvetovo $9,297,407▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $5,716,471║ Tržby za predaj DVD v USA $3,495,859║ čistý priamočiary masaker, bez chvíľky oddychu, bez najmenšieho zaváhania ponúkajúci veľmi pôsobivé akčné divadielko toho najlepšieho čo len ázijská produkcia môže ponúknuť a ze ten rozpočet fakt parádička, príbeh jednoduchý ale za to účelový, pošmáknul som si! /95%/ ()
Prima jednohubka kolenem do ciferníku. Ke konci už trochu otravné, ale některé choreografie moc fajn (tedy z pohledu diváka, ne účastníka). ()
Nekompromisně brutální procházka po schodišti jednoho domu, kde se logika a myšlení postav vypíná a zapíná, stejně jako hlavní záporák zapíná a vypíná světlo na jejich chodbách. Je Indonésie nový HK 80. let? Možná, ale tenhle film nemá v současnosti srovnatelného soupeře. Bolelo to a já chci víc. A vůbec se za to nestydím. ()
Prisluby traileru prevedene do reality. Priamociare, b-ckovo povabne, drave a choregrafiou napadne. Jednoznacne bojovka roku. ()
Myslel jsem si, že to bude něco úchvatného ve stylu Města Bohů, či ještě spíše Tropa de Elite, ale je to jen tisíckrát viděná asijská rubačka ve stylu videoherní 3rd person akce, sice pěkně zaranžovaná, ale silně logice navzdory. A bez prvku interaktivity (to v případě, že by šlo o počítačovou hru) či silného příběhu (v případě filmu) je to po celkem slibném začátku z velké části jen stále dokola to samé...stereotyp akčního filmu - souboj za soubojem - a jelikož žádná jiná složka není přítomna, s ubíhajícími minutami se vkrádá nuda. Škoda... ()
Čtu, jak to tady všechny namrdalo, tak já si to asi pustil pozdě a schytal už jen cumshot do huby. Jasně, bitky anomální a tvrdý. Kamera příjemně zběsilá, ale děje je tam tak na youtube video. Rozhodně to ale doporučim každýmu, koho potkám. ()
,,DOSTANU HO ZPÁTKY“..... /// Když nakráčí speciální jednotka do činžáku ve Španělsku, číhá tam infekce. Když jdou do paneláku kluci v Indonésii, zahrávaj si s fetem. Společný maj to, že pokaždý si kurevsky nahlas brousí kosu zubatá. Přehlídka choreo nápadů – jeden proti několika, policajti se předháněj s hajzlama, kdo sejme toho druhýho líp a efektněji, a nakonec každej (divák!) zjistí, že vlastně nejde o nic jinýho než o tu řežbu. Na důkazy vo tom, že všichni nejsou prohnilí sere pes! Jako přítel akce nemohu jinak. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Přemejšlím, jestli je lepší poldy uplácet nebo střílet (ty v Jakartě samozřejmě...). 2.) Seru na příběh, chcu akci!. 3.) Thx za titule ,,petkaKOV“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ***** NAPĚTÍ * ()
// Distribútor: Sony Classics // Počet premietajúcich kín v USA: 881 // Otvárací Víkend USA: $961,454 // S úžasom tlieskam. Veľa režisérov by si z tohoto malo zobrať príklad, pretože je to ukážkový snímok o tom, ako má vyzerať krimi akčný žáner. Jednoduchý dej a akciou naložené scény, čo iné si priať...... 100% ()
Dům ()
Útok čirého fyzična, kterému nejvíc škodí jeho vlastní aura. Se značkou "akční podívaná roku" nebo dokonce desetiletí přichází zcela automaticky očekávání, že se z Raid vyklube něco víc než krvavá mlátička. Nevyklube a není to potřeba. V katalogu indonéských fatalit mi vařící adrenalin nejvíc stupňoval zdánlivě nenápadný, ale o to smrtonosnější Mad Dog Yayan Ruhian. Jeho hlavní představení, ve kterém se od gumových skoků, kliček a vývrtek postupně přechází ke sbírání posledního zbytku sil k co nejtvrdší ráně, doslova bere dech. ()
Laťka možností v akčním filmu byla opět posunuta. Trh bojových filmů dostal s druhým filmem protežujícím indonéské bojové umění pencak silat zdravou konkurenci, stejně jako o devět let dříve s příchodem thajského fenoménu v osobě Tonyho Jaa. "Zátah" nezatížený zbytečným dějem či profilací postav představuje splněný sen akčních fandů o takřka non stop jízdě. Z hlediska choreografie dech beroucí a co do řemesla adekvátně nápaditá horská dráha vedoucí zemí krve a bolesti staví maximálně na odiv možnosti lidského těla. Schopnost rány rozdávat i přijímat a adaptovat se při tom na konkrétní prostředí a jeho rekvizity je v tomto výkonnostně orientovaném spektáklu hlavní atrakcí. Byť coby intenzivní kino zážitek je "Zátah" zcela bezchybný, lze vznést výhradu, že po opuštění sálu splývá nekonečný příval akrobacie do jedné energické šmouhy. ()
Skvelá akcia a skvelý obrovský činžiak, ale s pribúdajúcimi minútami to začne stagnovať, hrdinovia sa na seba i vinou rovnakých kostýmov dosť podobajú (a teda je ťažké niekomu z nich držať palce) a po stránke logiky počíňanie údajne špičkového policajného komanda nemá valnú úroveň (bezproblémová likvidácia tých, čo strážili vonku na ulici). Dvojka je oveľa lepšia. ()
Někde daleko, za sedmero Sněžkami a sedmero Vltavami teď natáčí thajský dream team Tom Yum Goong 2. A dost možná po zhlédnutí The Raid kroutí dvojité směny, protože zatímco ještě před třemi lety byl thajský akční zázrak bezprecedentním úkazem, jehož ostří jen nepatrně otupila duševní epizodka Tonyho Jaa, teď má svět bojových umění novou hvězdu ve filmu, který není jen pouhou ilustrací fantastické přesdržkové. Držte si páteře, pojede z kopce! Děj Raidu přitom staví z těch nejzákladnějších kamenů. Velký barák, malá policejní jednotka, spousta hajzlíků s mačetami, ale… také charismatický záporák s šíleným poskokem, utajované pouto mezi dvěma charaktery a přiznejme si to, Iko Uwais má prostě větší charisma než Tony Jaa, který opravdu působí dojmem sedláckého simpletona, jemuž někdo sebral hračky (nebo slona). Gareth Evans ve svém druhém celovečeráku jako by pochopil, že méně je někdy více. Jeho prvotina Merantau (Cesta bojovníka) trpěla příliš košatým dějem, přepjatými hereckými výkony a byla snad až příliš lokální. Nemám nic proti průniku do světa Silatu, rituálům přerodu chlapce v muže atd. ale akční film nesmí drhnout a Merantau bylo prostě se svými 106 minutami příliš těžkopádné (a to ještě existuje o půl hodiny delší director's cut). Jeho ozdobou tak zůstaly především duely a hromadné bitky. Obojího je v The Raid víc než dost. Na stejné stopáži si režisér i scenárista Evans předem připravil pole pro hardcore festival bojových umění. Dějová linie nesežere příliš času, ale pevně narýsuje videoherní koncept baráku plného zločinců, který musí speciální jednotka vyčistit patro za patrem (level za levelem). Iko Uwais má doma těhotnou ženu, takže logicky musí přežít - to není spoiler, jen zákonitost osmdesátkové žánrové etiky, které se film celkem věrně drží. Nemělo by vás proto překvapit, že po první hromadné bitce leží většina těch hodných bradou vzhůru a je především na Uwaisovi, aby v tomhle domě zjednal pořádek. První čtyři patra (a třicet minut filmu) připomínají Hard-Boiled. Náboje ještě nedošly, takže máchání rukama nekončí loktem do lícní kosti, ale průstřelem obličeje. The Raid je ale přeci jenom spíš vzdálenou poctou Game of Death a končetiny Iko Uwaise mají nábojů nekonečno, takže je jen otázka času, než se přejde k rukám, nohám a mačetám. V tu chvíli snímek definitivně ukáže zuby a užaslý svět spatří nový milník akční choreografie. Nepodobá se ničemu, co jste kdy viděli. Způsob jakým se tu bojovníci postupně vyšťaví fakt nemá obdoby a vás bude ke konci bolet každá rána. Nadupané tempo, navzdory tomu, že snímek je stejně dlouhý jako Merantau, je dáno jednak tím, že se děj odehrává v reálném čase, a druhak tím, že tu nikdo nemarní stopáž dlouhým vykecáváním. Když na vás běží dvacet mladíků s mačetami a vy máte v ruce vysílačku, těžko s ní budete volat příteli na telefonu. Prostě zdrhnete, nebo je všechny zkusíte seskládat na hromadu. Nutno dodat, že Iko Uwais se k hulákajícím zmetkům staví vždy čelem a to co následuje, lze popsat jako lekci bojových umění a lidské anatomie v jednom. Právě bezděčná brutalita a frenetičnost akce dává Raidu neopakovatelnou příchuť. Je to přesně ten železitý vlhký pocit, který cítíte na jazyku, když vám dá někdo pěstí. Ano, jste zvyklí na lokty a kolena do obličeje, Tony Jaa občas vyblokoval holýma rukama dvoumužnou pilu, ale akční scény v Ong-Baku a Tom Yum Goong byly vždycky kašírované pro kameru. Prostě je někdo vymyslel tak, aby vypadaly sexy. Tonyho souboje v duchu filmových tradic vždy vypadají "učesaně", připomínají taneční choreografii, ve které všichni vědí, kde mají stát, kam spadnout a jak křičet. Dojem připravenosti ještě umocňují sportovní replaye těch nejlepších úderů - prostě si vždy uvědomujete, že tohle všechno pro vás někdo dlouho připravoval a chtěl, abyste se dobře bavili a žasnuli nad ovocem mnohaměsíčního tréninku. The Raid je roztěkaný, hektický a bolestivý boj o vlastní život. Ano, zkušené oko vidí za choreografií pečlivé plánování a spoustu dřiny, ale kombinací rychlého, leč přehledného záběrování a chvatové ekvilibristiky, se daří dokonale prodat pocit "pekla na zemi". Je to patrné z hromadných řeží Iko vs. všichni, kde instinktivně uhýbáte spolu s hrdinou, ale zejména při trojcestném "duelu" Iko vs. Donny vs. Yayan, kdy budete potřebovat nějaké ty sacharidy po ruce, jinak už jen ze sledování téhle bitky omdlíte vysílením. Způsob jakým se tu bojovníci postupně vyšťaví fakt nemá obdoby a vás bude ke konci bolet každá rána… The Raid opravdu umí navodit viscerální pocit soucítění s mláceným hrdinou i jeho oběťmi, bez ohledu na to, jestli jste někdy dostali pěstí, nebo znáte pravý hák jen z videoher. Zmíněný souboj je do jisté míry opakovačkou bitky Iko vs. Yayan z Merantau (vrchol snímku odehrávající se ve výtahu). Připomínám to proto, že Yayanův Mad Dog se od víceméně civilního Erika v Merantau vzhledově dost liší a nemuseli byste ho poznat. Kope mu to ovšem ještě líp a mám pocit, že v rozjetém módu udělá stejnou paseku jako dělostřelecký granát hozený doprostřed vojenského šiku. Není to hezký pohled - krví zbrocená trička nevyperete ani v Persilu, kosti je potřeba složit zpátky dohromady jako puzzle od Ravensburgera - ale stejně jen těžko odtrhnete oči. The Raid je zadostiučiněním pro všechny fajnšmekry. Po relativně dlouhém suchu jsme se zas dočkali něčeho, co nakopne nejen konkurenci (i když třeba Donnie si hmatatelnou brutalitu se zbraněmi (SPL) i bez nich (Flashpoint) vyzkoušel do sytosti), ale především zájem veřejnosti. Akční snímek osekaný na samotnou dřeň, ale přesto dokonale funkční a "zábavný". Já jen doufám, že Gareth Evans teď nepodlehne svodům hollywoodských producentů a nevrhne se do nějaké sedmdesátimilionové čupr pecky s Channingem Tatumem. Potřebujeme ještě dva, tři podobné filmy, než se někdo zblázní (nic ve zlém, Tony), nebo podlehne mamonu a začne dělat kompromisy. Ale i kdyby Evans už nikdy do stejné řeky nevstoupil, děkujme bohu, že do ní alespoň jednou spadnul až po uši. 90% () (méně) (více)