Režie:
Jiří StrachScénář:
Marek EpsteinKamera:
Martin ŠecHudba:
Jan JirásekHrají:
Jiřina Bohdalová, Radoslav Brzobohatý, Ivan Trojan, Lenka Vlasáková, Taťjana Medvecká, Aňa Geislerová, Jiřina Jirásková, Viktor Preiss, Tatiana Dyková (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Ota je bývalý učitel a ve svém věku má již řadu vrtochů, kterými poněkud komplikuje život svému synovi a snaše. Nyní jej čeká náročná operace a Ota se rozhodne, že je ta správná doba, kdy je třeba vyhledat někoho, kdo kdysi dávno velmi ovlivnil jeho život. Setkání s herečkou Janou je ale poněkud jiné, než si představoval. Přesto je to právě tahle vitální dáma, která nemíní nerezignovat na aktivní život, která znovu zamotá jeho osud. Díky Janě se Ota vydává na napínavou road-movie, na jakou by si možná ani v mladším věku netroufl. A je to právě tohle důležité setkání, které oba utvrdí v poznání, že nejhorší, co může člověk udělat - je všechno vzdát! (oficiální text distributora)
(více)Recenze (295)
Moc krásně udělaný příběh lásky... s posledními příležitostmi mnoha našich předních herců. Úžasná podívaná na paní Jiřinu a pana Radka. Děkuji vám všem za milý příspěvek moderní české kinema... :-) ()
Český Lev 2 nominace: Herečka HR - Jiřina Bohdalová, Herečka VR - Jiřina Jirásková ()
Nečekaně dobré. Potěšila mě velká míra neprvoplánového humoru (až na několik málo vyjímek), absence laciného sentimentu a patosu (k čemuž by téma mohlo svádět) a poměrně inteligentní Epsteinův scénář. A prosil bych Českého lva pro Bohdalku, byla vynikající a zcela zastínila všechny ostatní. Zajímavá byla také pofilmová diskuze s Epsteinem a Strachem, díky níž jsem se utvrdil v tom, že tvůrci k filmu přistupovali nezištně a s pokorou. Jiří Strach je velký sympaťák a hodný člověk, ale to už o něm vím déle. Padlo tam také zamyšlení nad tím, proč film měl malou návštěvnost. A tady bych se s tvůrci shodl, že v dnešní době krátkozrakého a nesmyslného kultu mládí je těžké film o dvou starých lidech prodat a že úcta ke stáří je v naší společnosti obecně na dost nízké úrovni. Ten samý problém byl i u Michálková ´Babího léta´, který u nás v kinech prošuměl bez větší odezvy, zatímco ve Státech, kde se ke stáří nahlíží úplně jinak, film slavil úspěch. ()
Zoufalý výprodej hereckých legend hraničící se zneužíváním. Scénář klišé na klišé. O starých lidech, dnešní době nebo vůbec realitě to neříká nic. Humor přízemní. ()
Příliš velké naděje jsem do tohoto filmu nevkládal, čekal jsem takové to uctivé, pro radost natočené, "nic proti ničemu" hašteření mezi hereckými legendami v kmetském věku. A ono to přesně takové je - ale ne celou dobu. Několikerá proměna Jiřiny Bohdalové a hlavně scéna castingu jsou z dost jiného soudku a dávají okusit její herecký um, který nemá s Televarieté nebo Chalupáři nic společného. Faktem ale je, že jsem při té několikagenerační sešlosti české herecké elity doufal v něco víc než takovouto nekomplikovanou záležitost. Víc jsem si rozuměl s Babím Létem, které šlo jinou cestou a nebylo tak idylické. Ačkoliv celkem vzato Vrásky Z Lásky taky nejsou žádná pohodička, té svojí nezpochybnitelné hřejivosti dosahují díky přístupu hlavních hrdinů k životu a překážkám, které jim staví do cesty. Co se týká předvídatelnosti, "vede" jednoznačně Strachův film, a i proto mu nemůžu dát osmdesátiprocentní absolutorium. Červenou zónu by ale rozhodně okupovat měl, protože kromě toho určitého deficitu originality mu nejde nic vytknout (obzvlášť zvuk stojí za to). Takže 70%. ()
PODÍVEJTE SE, DVAKRÁT MĚ KOUSLA, VŮBEC NECHÁPU, KDE BERE TU ENERGII. Jiřina Bohdalová má stále (herecké) energie na rozdávání, jen si nejsem jist, zda tady zbytečně nezastiňuje ostatní, každopádně je mi to fakt hrozně líto, přemýšlím o tom už několik dní, ale na tomto příběhu neshledávám nic, co by mě zaujalo natolik, abych dal vyšší hodnocení. Najdeme zde humor, dojetí i moudrost, ale pořád se nemůžu zbavit dojmu, že mnohé z toho jsme viděli v mnoha jiných filmech a lépe (ten Brainstorm, také mimo jiné o stáří, je fakt vynikající, pane Epsteine :-) Jiří Strach režíruje citlivě vzhledem k hercům a jinak též účelně a nikde nic nepřečnívá, ale celkově opravdu nejde napsat nic víc, než že se to docela povedlo. Jediné, co mi vyloženě vadilo, bylo obsazení Jiřiny Jiráskové, ačkoli víme, že je na tom lépe, než postava snímku, její vizáž dodávala scénám s ní pocit, který velice nepříjemně přecházel z uměleckého díla do reality. 60%. ()
Film plný úcty ke staří a nebo ještě přesněji, radost z něj, vždyt, že zestárneme, neznamená, že máme přestat užívat si života, to přesně jsem si z filmu bral a užíval si nenuceně pozitivní energii, která z filmu vyzařuje. Pani Bohdalová vzpoměla jak to měla kdysi s uchem a zahrála jeden ze svých nejlepších výkonů a druhý z ušního páru pan Brzobohatý předved nádherný civilní herectví. Abych to tady režisérskýmu sympaťákovi z Edenu jen nechválil, přijde mě zbytečný prokládat dvě scény delším záběrem na krajinu, postava řiditelky domu pro seniory byla možná až moc kráva, když si vemu že tenhle film je pro stárnoucí lidi fakt naprosto dokonalá volba, tohle by je mohlo trošku a možná i zbytečně vylekat, ale to jsou jen drobnosti, protože film funguje velmi dobře a myslím si, že se na něj může koukat celá rodina, aniž by se členové jednotlivých věkových generací nudili. ()
Vlastimilu Brodskému a Stelle Zázvorkové připravil Vladimír Michálek Babí léto, Radoslavu Brzobohatému a Jiřině Bohdalové zase Jiří Strach Vrásky z lásky (pikantnější o to víc, jak byl provázaný jejich profesní i osobní život). Důstojné loučení...i když v případě Jiřiny Bohdalové nevím, nevím, zda jde o loučení...to je možná opravdu nesmrtelná teta... Ale herečka je to vynikající (i když se na to díky jejímu šaškování v kdejaké televizní estrádě poslední dobou pomalu zapomíná), čehož jsou Vrásky z lásky nesporným důkazem... ()
,,40 LET UČÍM DĚTI, ABY DODRŽOVALI PRAVIDLA .“ … ,,TAK TO JE NEJVYŠŠÍ ČAS S TÍM PŘESTAT!“..... /// Rodiče a děti. Děti a jejich rodiče. Rodiče, ze kterých stáří dělá děti. Výkvět českých hereckých důchodců, ale hlavně duo B+B (kterýmu vévodí klející a ironickým humorem sršící Bohdalka) v sympaticky pojatý road-movie. Na konci jsem překvapenej, jak si mě všichni získali na svoji stranu. Sympatickej a malej film o dvou důchodcích, kteří se navzájem zachráněj. Fajn dialogy, scénář, obsazení a (pro někoho) zjištění, že když staroušci nepruděj, dá se s nima i žít (ne babi, ve čtvrtek do Kaufláče s tebou fakt nejdu!). No řekněte: nebyly by 3* málo? /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Je mi tak kolem pětasedmdesáti. 2.) Sháním film, kterej mi podle nekrologů bude připomínat český herce. 3.) Co dělaj angličtí důchodci vím, ale nikdo mi neřekl, na co se mám připravit já. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ** AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Měl jsem pečlivě vybroušený odvážný plán spočívající v tom, že, tedy pokud se nějakým zázrakem dožiju důchodového věku, tak ho strávím v horizontální poloze čuměním na pohyblivé obrázky. Tento snímek mi otevřel oči, takže začínám trénovat skok přes bránu ústavu, chůzi o holi na 400 kilometrů a plivání medikamentů na cíl, abych si na svá artrotická kolena ještě užil nějaké to dobrodružství. V tom jsou Vrásky z lásky dostatečně inspirativní, ale kdyby mne při akci měla doprovázet protivná paní Rákosníčková, tak se určitě raději vrátím k původnímu plánu. ()
Část humoru je strašně laciná, ale docela zabírá - tahle věta, nejen co do humoru, to asi vystihuje nejlíp. Jak moc je to realistické... těžko říct... spíš moc ne. Jenže se to snad ani netváří, že by to chtělo mít výpovědní hodnotu (čest pár dramatickým výjimkám, které naznačují neproměněný potenciál). ()
Je v tom sice chladný kalkul, ale v souhrnu si nezoufám. V drobnostech je to až příliš reálné (Špaček), v margináliích příjemné (Geislerová). ()
Príbehy o vyrovnávaní sa so starobou a snahou niečo ešte dokázať, realizovať sú veľmi potrebné v spoločnosti, ktorá by starých najradšej izolovala v ústavoch. Námet obstojný, humor vydarený, no miestami zaváňa inscenačnými postupmi v duchu hesla: Prijateľnosť pre všetkých. Celok napriek tomu drží pokope, nedostavujú sa závažnejšie pokrútenia hlavou nad trápnosťou. Výhrada smeruje k takému typickému českému sociálnemu a zemepisnému ukotveniu: učiteľ a herečka rôznorako putujú krajinou. Dočkajú sa niekedy filmového spracovania staroby murári, dojičky kráv či predavači v supermarketoch? Snáď nie je vyárendovanie toho priestoru zabrané naveky vysokoškolákmi alebo vysokoškolsky vzdelanými potomkami dôchodcov, ktorí profesne po celý život (za peniaze) duchovne či umelecky povznášajú národ? ()
Ne ne, snažil jsem se, ale nešlo to. Mám úctu ke starším ročníkům, ale hřejivý český film o stáří si představuju opravdu jinak. Výsledek (hodící se spíš na televizní obrazovky) sice nikoho neurazí, jen to není pro jeho kvality, nýbrž pro to, že je dokonale sterilní, uhlazený, nekonfliktní a přijatelný pro všechny. Námět, chování a vývoj postav i situací – to všechno je bez jakéhokoliv závanu originality. Celé se to pohybuje ve vzduchoprázdnu, nejprve chce ústřední duo v téhle seniorské tragikomedii ještě něco zažít (ona konkurz, on cokoliv před operací očí, ideálně setkání se starou láskou, která dennodenně ochutnává šeď domova důchodců), aby pak mohli nabídnout souboj dvou vzpurných povah na cestě do Prahy na onen konkurz. Obě zestárlé hvězdy trezorového Ucha jsou samozřejmě slušné, ale že bych z nich padal na zadek, tak to těžko. Ostatní plní roli hlavně přihrávačů obou legend, jejich účast budu brát jako jakousi kolektivní poctu, takže jejich trestuhodné nevyužití raději přejdu. Výsledný mdlý pocit z filmu ale přejít nemůžu!! A to jsem se vážně těšil.. ()
Milý film, ale bez Radoslava Brzobohatého a Jiřiny Bohdalové by byl horší, a to dost. Ani mi nevadilo, že Jiří Strach tak okatě staví oběma (a dalším) hercům jakýsi kinematografický pomník. Pokud jsem měl s něčím problém, pak se scénářem Marka Epsteina, který je sice umírněnější než poslední dobou bývá, ale stejně v sobě má na můj vkus až příliš jednoduchých vtipů, z nichž spousta je na jedno brdo a o několika bych se nebál říct, že jsou vyloženě laciné, sprosté a urážející. Podívaná to byla (i přes lehce roztahaný úvod a na české poměry rozhodně) dobrá. Ale ve srovnání s Babím létem... ()
Vrásky z lásky jsou přesným opakem Magnuskových Pamětnic (či Školního výletu) .. nejde o laciný výprodej starších českých herců, kteří se kdysi objevovali na filmovém či televizním plátně ve vedlejších rolích, ale o připomenutí si těch nejlepších, na které se pořád dobře dívá. Právě Pamětnice mě dost odrazovali pustit si tenhle film, jenže zvědavost nad tím, jak že si vedli Jiřina Jirásková či Radoslav Brzobohatý ve své poslední roli, mě přemohla. A to bylo moc dobře, protože z Vrásek sálá jednoduchost a radost při tomhle filmu být (stačí si přečíst výčet jmen) a mihnout se po boku těch velkých hvězd českého filmového plátna. ()
Měla jsem dojem, že tvůrcům je téma filmu ukradené, což je dost zásadní problém. Sám Epstein v diskusi po projekci říkal, že ho k napsání scénáře inspirovala praprateta, na niž už se nepamatuje, a jakýsi zaměstnanec domova důchodců, kterého jednou svezl autem a který mu vyprávěl cosi o sedativech. Vznikl z toho eklektický, povrchní blábol s několika silnějšími místy. Nemám samozřejmě nic proti obsazování starých dobrých herců, ale pokud je to touhle formou „dávání šance“, je to zlé. A jako francouzštinář nechápu to [defuró]. ()
Celá plejáda českého hereckého stáří se snaží, ale je to takové televizní. I když kamera je pěkná, podzimní.. ()
Hudba: Jan Jirásek; Jediné, co mi na filmu vadilo je jeho přihlouplý název "VRÁSKY Z LÁSKY", který mi evokuje spíše poslední počiny paní Poledňákové typu "Líbáš jako Bůh", které oplývájí podbízivostí, špatným humorem a trapnou exhibicí. Film Jiřího Stracha se naopak žánrově blíží skvělému Babímu létu a 37-letému scénáristovi Marku Epsteinovi se po televizním BrainStormu podařilo napsat další velice povedený scénář ze světa seniorů. Původně jsem měl obavu i z obsazení vedlejších rolí - "ha, zase ty známé a okoukané tváře", mile jsem byl však překvapen, že se rolí zhostili civilně, žádné nadbytečné exhibice a jejich ztvrárnění bylo přínosné célému příběhu. Přes původní obavy, že to bude zase českotelevizní snímek, mylně puštěný do kina mohu s čistým svědomím říct, že film se tvůrcům povedl a kinové prostory unese s hrdostí. ()
Vrásky z lásky jsou filmem o stáří. A stáří je svině, o tom žádná. Nikdo mi to nevymluví. Netěším se na ten podzim života. Tělo pozvolna chřadne, polovinu času člověk stráví u doktora, za důchod si nic nekoupí a odchází jeden kamarád za druhým a není nic horšího než jak říká textař Horáček - škrtat jména přátel v notesu... Děsím se všech stařeckých demencí, alzheimerů, slepoty, inkontinence.... Stáří je nefér. ---- Film byl zajímavý, ale nijak výrazně nevybočoval. Nic na tom nemění ani účast nedávno zesnulých herců Jiráskové a Brzobohatého. Jen kvůli tomu sázet hvězdy nebudu. Paní Jiřinu jsem nikdy ve filmu moc nemusel vyjma skvělého hlasu pro večerníčky a tím spíše ji nemusím teď na stará kolena. (A o jejím posledním účinkování v hororru kámošky jezevce z Vysočiny ani nemluvě). Film mi přišel takový plochý. I přes vážnost tématu - Brzobohatého hledání dávné lásky a ,,great escape'' Bohdalové, mi to přišlo tak nějak málo uvěřitelné. Jakoby tvůrci vsadili na známé figury a nechali je si s tím nějak poradit jak kdo umí... Marně nás Strach oblažuje čarokrásnými průhledy do podzimních hor, podmaněnými nevtíravým klavírním doprovodem... Na komedii se u filmu moc nezasmějete a vyloženě dramatických okamžiků ve filmu také moc nehledejte. Resp. oni tam jsou, ale nefungují. - Zkrátka, přišlo mi to málo a ducha skvělého Brainstormu se už znovu vyvolat nepodařilo. Bohužel. * * * ()
Reklama