Režie:
Francis LawrenceKamera:
Jo WillemsHudba:
James Newton HowardHrají:
Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson, Liam Hemsworth, Woody Harrelson, Elizabeth Banks, Julianne Moore, Philip Seymour Hoffman, Stanley Tucci (více)Obsahy(2)
Katniss Everdeenová prožívá nejtěžší období svého života. Ačkoli z Her čtvrtstoletí jakžtakž vyvázla se zdravou kůží a máma se sestrou jsou v bezpečí, její starosti ještě neskončily. Capitol srovnal se zemí Dvanáctý obvod, zahynuly tisíce lidí a Katniss pronásleduje pocit viny. Navíc Peeta Mellark, její partner z Her, zůstal v rukou nepřátel. Na čelo odboje se postavil Třináctý obvod, i když jen donedávna se o jeho existenci téměř nic nevědělo. Válka přináší oběti na obou stranách, rozdíly mezi dobrem a zlem se stále více stírají. Vítězství se sice přiklání na stranu rebelů, ale konec je stále v nedohlednu. Krveprolití může zastavit pouze Katniss. Pokud chce zachránit Peetu, zabránit dalšímu maření životů, porazit Sídlo a nenáviděného prezidenta Snowa, musí se znovu chopit symbolu Reprodrozda. Opět zjišťuje, že o svém osudu nerozhoduje sama, ale do jisté míry se stává nástrojem v mocenském souboji. A stále nevyřešila dilema, kterému ze dvou nejbližších přátel patří její city ... (Forum Film CZ)
(více)Recenze (1 013)
Hunger Games miluju. Knižky jsem před pár lety přečetla jedním dechem. Bála jsem se proto filmového zpracování. Nicméně první díl mě bavil, druhý mě nadchl a tenhle třetí mi bohužel přišel jen průměrný. Za vinu dávám fakt, že byl třetí díl násilně rozdělený, aby se zase více vydělalo a nezbylo tu tolik děje na vyprávění. Doufám, že poslední díl bude slušnou a kvalitní tečkou za celou sérií. Knížky by si to zasloužily. ()
Jsem docela zvědav, kam tento zajisté tisícidílný literární patogen na plátně povede, až slečna Lórencová, která pomalu ale jistě vykvétá ze svého pedofilního šarmu oplácané tlustostehenné patnáctky do škaredého otylého chlapa s mastnými vlasy, začne mutovat a naroste jí ohryzek. A ihned si i sám svou zvědavost ukojím: „Inu kam by, jen hlouběji tam, kde se už nyní nachází. Do prdele!“. Parazitická grafomanka Zuzana peče dál podle osvědčeného receptu na Pottratovsko – Stmívací buchtu: „Vykraďte z postapo žánru, co se dá, promíchejte, přidejte uvědomělou a náležitě rozpolcenou náctiletou krávu s lukem a ambicemi zachránit svět, pár nagelovaných homosexuálů, ukrutnou porci osudové lásky, kýčovitě existenciální dialogy, mohutný komparz v podobě hodných a zlých soudruhů, naházejte do Wordu a přizpůsobte tak, aby se u toho daly bez traumatu vymačkávat jebáky a našla se v tom každá ta pubertálně snící, školou povinná šereda ještě před první menstruací. A voilà, z rychlotrouby pro trouby vytahujeme pokračování mega(s)hitu, tentokráte navíc s kůl příznačným názvem Hangrhejs: Mokrýgej - Část první.“ Když už jsme u toho vykrádání, opět mi to nedá, abych se zase trošku nezaopičil po svém největším vzoru, věhlasném bulvárním bodohoniči, mulťákovi, nejhustším borečkovi Mléčné dráhy a naprosto „originálním“ přemísťovači duševního vlastnictví z internetových blogů, který všechny blahoslavené tak hřejivě a s lehkostí zásobuje svými kůl třeskutě ftipnými kritikami neviděných filmů a jehož již léta tak křečovitě a urputně kopíruji. Proto i já musím hned obnažit a vystavit na odiv své básnické střevo, cit pro rytmus a dokonalý rým a také obšťastnit čtenáře dávkou ukrutně humorné a stejně vyspělé poezie. Takže, ehm, ehm: „Byl první máj, kunda!, byl lásky čas, kurvy!, a já si šel koupit kabanos, vole! Kaďáku… Kaďáku… Kaďáku, ty jsi ale trapný pičus! Pičus. Pičus.“ ()
„Order shall be restored.“ Předposlední díl Hunger Games možná nepředstavuje nejelegantnější ukázku hollywoodského vyprávění – celý film je nakonec nenaplněným příslibem něčeho ohromného –, ale v rovině mediální sebereflexe nabízí dost podnětů, abyste měli nad čím přemýšlet ještě mnoho dnů po zhlédnutí. Nočními můrami stíhaná Katniss nezískává vnitřní klid nalezením spřízněné duše a aktivním převzetím kontroly nad situací, ale akceptováním mediální role, která pro ni byla vytvořena. Pomocí šatů, počítačových efektů a bojovných replik se mění v účinný nástroj revoluce, v aktérku uměle zkonstruované reality, kterou sama postupně přestává vnímat jako něco cizorodého, oddělného od skutečného světa. Postupně se svou rolí přijímá i slovník svých stvořitelů a své chování uzpůsobuje (všudy)přítomné kameře a zájmům revoluce („Tady netoč. Nemůžu jim pomoct“). Ze situací, v nichž se trpně ocitá a z toho, jak se k ní vztahují ostatní postavy (i za její přítomnosti o ní mluví ve třetí osobě, starají se primárně o to, aby dobře působila na propagačních videích), je zřejmá její pozice pouhého symbolického objektu. Na city hrající příběh je uzpůsobován jejím spontánním rozhodnutím, což ji v podstatě znemožňuje vystoupit z příběhu. Neuvědomuje si přitom, že její osud zrcadlí osud Peety, že se sama stala kočkou tupě nahánějící světlo (možná zbytečně nápadná metafora, ale zároveň dost jasná indicie, že je chybou přistupovat k filmu jako ke klasické žánrovce). Vyrábění rebelky a prodávání revoluce se přitom děje paralelně na dvou úrovních (vnětextové a mimotextové) a film nám „jakože“ dává nahlédnout do zákulisí vlastního vzniku. Po strhující akční scéně v jinak nezvykle nespektakulárním, pomalém a znepokojivě ztišeném filmu jsou tytéž záběry útoku na rebelskou nemocnici přesazeny do kontextu propagandistického „týdeníků“, který by měl manipulovat davy, stejně jako jsme se před chvíli nechali zmanipulovat (strhnout spektáklem) my. Kamera Katniss „reportážně“ pronásleduje i ve scénách, kdy v diegetickém prostoru nikým natáčena není. Splývání stylu snímání vede k dalšímu setření hranice mezi propagandou pro obyvatele Panemu a pro nás. Zakončení filmu varujícího před zaměňováním autentického a uměle vyrobeného televizním přenosem, který má zakrýt, k čemu mezitím dochází ve skutečnosti, pak můžete vnímat jako vrcholný akt neupřímnosti průmyslu postaveného právě na podobném překrývání reality, nebo jej přijmout jako důmyslnou rebelii v mezích možností velkostudiového hollywoodského vyprávění. Žádnou rebelii by si tvůrci ovšem nemohli dovolit, kdyby nešlo o adaptaci bestselleru těžícího právě z poptávky po příbězích vzdoru proti starému řádu, jehož mnohasetmilionové tržby jsou dopředu zaručené. 80% Zajímavé komentáře: kiddo, Morien, Messiአ()
Na třetí díl Hunger Games jsem se chystal s respektem. Trošku jsem se ho dokonce i bál. Jednička měla nápad, který mě bavil. Tedy boj v aréně. Dvojka pak měla kombinaci jak arény, tak politikaření, což už mě tak nenadchlo. Trojka mi tedy po skončení druhého dílu dala jasně najevo, že bude čistá politika a válka, čehož jsem se hodně bál. Nakonec to ale zase tak strašné nebylo. Politikaření bylo, ale dalo se to snést. Často to zachraňovala celá řada akčních scén, které byly parádní a hlavně pak herci, kteří si tento díl vysloveně vychutnávali. Především pak Moorová s Hoffmannem, na jejichž role rozhodně jen tak nezapomenu. Dokonce se přiznávám, že i když měl tenhle díl hodně much, na závěr se dokonce i docela těším. ()
║Rozpočet $125miliónov║Tržby USA $337,135,885║Tržby Celosvetovo $755,356,711▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $40,038,065 //počet predaných kusov 2,023,234║ Tržby za predaj DVD v USA $26,041,068 //počet predaných kusov 1,833,857║ čoraz viac to začína byť dejovo suchšie, povrchnejšie, banálnejšie, bez poriadneho zápalu, stále slabší a slabší priemer /50%/ ()
Opět další z těch případů, kdy je nulový obsah naprcán do nadstandardního vizuálu. Takhle se to dá vlastně praktikovat se vším a ihned vám to předvedu. Vezmu svoji včerejší historku, jak jsem si šel do Jednoty pro půl kila gothaje, protože jsem neměl co žrát a odvyprávím ji formou dramatické básně ukrutného poety; I vstal za sychravého rána, a břich jeho zel prázdnotou, již není poblíž jeho máma, aby nakrmila ho dobrotou. Police spíže pokrývá prach, zmatený Ištván neví si rady, jeho duši zúží děsivý strach, že brzy chcípne hlady. Zoufale vrhá se na dveře lednice, zkouší všechny svoje taktiky, ač modlí se převelice, v dóze není ani trocha paštiky. Ledový pot jeho čelo polévá, a tak na záda dá si batůžek, protože mu opět nezbývá, než jít nakoupit za tou kundou na růžek. I vypravil se statečně, nástrah ulic nedbaje, uklidňovalo ho částečně, že v cíli cesty chleba je. Pln neochvějné vervy, sveřepě rozrazil dveře Jednoty, "tak jsem tady vy kurvy", začal sypat bonmoty. Záhy však přikryl si ústa dlaní, za což patří mu pochvala, protože za pokladnou ta tlustá paní, určitě by ho přeprala. Jídla v akci plné police, z nichž mžitky před očima měl, až omylem vrazil do zákaznice, jejíž podbradek ještě čtyři léta se chvěl. Ani slůvkem se neomluvil, pak prošel sýrů celý blok, nakonec v oddělení salámů se zastavil, načež vznikl ten epický dialog. "Tak pro co sis mladej přišel?", "chci půl kila gothaje a papiňák", "ty vole gothaj není gothaj došel", "tak mi pičo dej tam ten točeňák". Nadšen z výhodné koupě, u pokladny zaplatil patnáct kaček, poté upustil potravinové doupě, a hladově nacpal si krček. Po přežrání budiž faktem, že v křečích se potil, a obelhán svým trávícím traktem, zvonáče si poblil. Tak vidíte, historka o hovně, ale určitě jste si ji užili. Dávám tři, ale jenom proto, že film jsem viděl v rámci "pracovních povinností" zadarmo, mám slabost pro Jennifer Lawrence a taky mám velký péro. To poslední nijak nesouvisí, jen se tím rád chlubím. ()
prosim, zastrelte ma... nestava sa mi casto, aby sa mi pri filme chcelo spat, toboz nie v kine. Ale Drozdajka to dokazala. A to som platonicky zamilovana do Woodyho... ani ten nepomohol, kedze tam bol dokopy tak tri minuty. Moje prve Hry videne v kine a aj posledne. ()
// Distribútor: Lionsgate // Počet premietajúcich kín v USA: 4,151 // Otvárací Víkend v USA: $121,897,634 // Slušne spracované vo všetkých smeroch. ()
Takhle by vypadal první Kapitán Amerika, kdyby to nebyla úplná sračka. Šok, ó jaký to šok: v rozporu se všemi očekáváními nemůže za rozdělení předlohy – minimálně úplně ne – obava, že pokud se otrocky nepřevede každá bezvýznamná událost z finálního dílu, uječené fanynky z toho jebne (třebaže i tenhle aspekt bezpochyby sehrál svou roli a do jisté míry se projevuje, protože dějově se stane bez přehánění naprosté hovno), nýbrž legitimní snaha pořádně rozebrat jeden z nejcharakterističtějších tematických rysů série, a to faktickou nemožnost vést v moderní mediální době autentickou revoluci. Lze označit za autentickou vzpouru, která je na jednu stranu zrozena z reálného rozhořčení a prováděna samostatně jednajícími osobami, na tu druhou ovšem z velké části ovlivňována a přiživována profesionálně zorchestrovanými scénáři, jež mají v základu pravdivé jádro a známku prožité emoce, proměněné klasickými filmařskými triky k nepoznání, stále jsou však více než schopné vzbudit v příjemci skutečnou, potentní reakci? A co účastníci revoluce, nakolik jsou svobodnými aktéry, a nakolik manipulovanými loutkami v cizí hře? Celý konflikt je ještě umocňován tím, že tohohle PR boje se účastní dvě strany, které reagují nikoli na reálné dění, nýbrž si vzájemně poskytují zpětnou vazbu v podobě dalších smyšlenek, jež zase nutí k akci oponenta i plebs (viz například způsob, jakým se Kapitol i 13. distrikt vypořádají se sebepropagací v případě katastrofálního fiaska v 8. distriktu, na němž mají oba totožný podíl). Nedá se říct, že by film na tyhle otázky poskytoval nějakou jasnou odpověď – soustředí se spíš na jejich pojmenování a ukázání vlivu, který mají na protagonisty. Osvěžující je, že tvůrci si jsou oproti samotné autorce a prvnímu dílu vědomi fundamentálního rozporu série, a sice vzájemně neslučitelných snah stvořit co nejzábavnější a divácky nejvděčnější dílo, a zároveň se kriticky vyjadřovat k manipulativnímu potenciálu médií (nejvýraznějším příkladem je samozřejmě zahrnutí části traileru do jednoho z propagandistických spotů). Je to nějak objevné? Nevím, mohlo by, kdyby se tvůrci odlepili od zdi, vzdali se touhy zavděčit se divákovi a vrhli se do nastolených otázek koulemi napřed, na druhou stranu ale nevím o žádném jiném moderním díle, které by tohle téma vůbec nakouslo, takže vlastně nemám proč kafrat. ()
Hunger games bez her. Poměrně pomalé tempo a 2 hodiny melodramatu bez žádného přínosu. Na tak vysoký rozpočet mi přišel vizuál až moc průměrný,lehce digitální ( Ve srovnání s Divergentem, který byl krásně vizuálně pestrý a vzrušující od začátku do konce, Mockingjay tohle těžce postrádá) Za mě tak nějak neuspokojivé téměř po všech stránkách. Průměr a nejslabší díl, uvidíme co na to Finále ? 55% ()
Jak Aréna, tak Pomsta byly na adaptační poměry young adults parádní a dokonale gradující, ale kvalitám předlohy se v mých očích zkrátka přiblížit nemohly. Jakkoli to ve druhém případě bylo jen těsně. O to víc jsem se bál rozdělení samotného finále, jehož politické intriky či pozvolné válečné taktiky byly v knižní podobě zdaleka nejslabšími (a přitom dost častými) pasážemi. Jenže osud a producenti přihráli k osvědčenému tvůrčímu týmu dva nováčky, scenáristickou dvojici Strong-Craig. Těžko říct, jak se k sobě tihle dva dostali a co je přivedlo k Hunger Games, ale bylo to rozhodnutí, které celou ságu definitivně překlápí do soběstačné roviny. S dostatkem času a emocemi, které se díky neselhávající a naopak herecky rostoucí Jennifer dotýkají těch správných míst. Z prvního Mockingjaye tak vyrostla konstantně napínavá podívaná, která i přes zdánlivou bezdějovost ani na chvíli neztratí náboj a o to víc z ní ční nezapomenutelné momenty (Katnissina píseň, růže, finální zvrat). Teď už nemají Lawrence a spol. co dokazovat, protože nejkritičtější okamžik zvládli s šokující bravurou a leží před nimi úkol o to zrádnější. Adaptovat přesně to čiré zlato, kterým je druhá polovina. A ano, trnu stejně tak moc jako se těším. ()
První "Síla vzdoru" je jeden z nejatypičtějších blockbusterů v celé historii Hollywoodu. Druhý komerčně nejúspěšnější film v USA za rok 2014 a pátý za daný rok v celosvětových tržbách totiž zcela postrádá moneyshoty, epické scény a bombastické akční pasáže. Naopak jeho dvouhodinovou stopáž z převážné míry tvoří dialogové scény, většinu času se odehrává v podzemním bunkru a všechny postavy zde nosí pytlovité overaly. Co by jinde platilo za komerční sebevraždu si zde mohli tvůrci dovolit díky tomu, že se jedná o celovečerní expozici k finále, které přijde v druhém snímku. Vědomí, že film díky svému názvu automaticky bude hitem bez ohledu na to, co v něm bude, dalo vzniknout stěžejní epizodě filmové ságy. Namísto sezónního spektáklu tu máme film, který sice oslovuje výhradně dospívající publikum, ale namísto prvoplánovosti a povrchnosti, která bývá ze strany rádoby přemoudřelých gerontů a pragmatických producentů s touto cílovkou spojována, přináší vyprávění z orwellovsky šedivého světa, které odhaluje faleš a manipulativnost médií, ukazuje hrdinku tápající mezi vlastními zájmy a záměry druhých a nedává žádné rozřešení nastoleným konfliktům. ()
// ...a jsme zpátky u ubrečené Katniss, otravného trojúhelníku zla, tedy - lásky, pardon, a nudné vaty okolo. Super. Počas filmu jsem přemýšlel, jaký má vlastně tahle sága smysl - co chce říct, o čem je, a co z ní může vyplynout, a bohužel jsem nenašel odpověď k ani jedné z těch otázek. Takže jinak - za ucházejících pět minut akce a P. S. Hoffmana dávám dvě hvězdičky, a ten zbytek? Když nezajímá nikoho z tvůrců, nezajímá ani mě. ()
Film mne doslova šokoval a přimlátil křížem na hřebík (nebo opačně??), protože se nese aspoň konečně v temném duchu a zpracovává téma již jinak než díly předchozí, který bych zavřel do trezoru na věky věků ... :))) Tohle docela ušlo, ta temnota byla fajn, kýčovitost klesla o pořádnej kus dolů a herecký výkony se mi zdály tak nějak celkově lepší ... Film konečně nevykrádá Japonskou genialitu (Battle Royale/Batoru rowaiaru/ バトル・ロワイアル) (2000), ale jde si svojí sice trapnou, ale Západní cestou ... Knihu jsem nečetl, ale viděl sem, že ji prodávají v obchodě ... :)) ()
"Všichni tě budou chtít políbit, zabít nebo být jako ty." Sledovat dvě hodiny televizního propagandistického souboje 13. kraje s Kapitolem je úžasným zážitkem pro silné povahy. Já jsem na to příliš slabý a navíc jsem naivně čekal, že se bude zběsile pálit lukem, takže jsem poněkud zklamaný. Nicméně za mimořádně vtipnou považuju skutečnost, že z dvanácti krajů je "logicky" nejodbojnějším ten třináctý. Nakonec stejně patrně šlo jen o to, zda neustále fňukající Reprodrozd zachrání kocoura a ačkoli tyto "zásadní" okamžiky nerad prozrazuju, tak se mu to povedlo. ()
Nebyl to zdaleka takový průšvih, jak jsem čekal. Hysterie místních pobouřenců je podobná hysterii hlavní hrdinky, která to někdy už fakt přehání. Po tom, co přežila dvoje hry, už by mohla být trošku otrlá. Stejně tak kdybychom si odpustili scény typu Katniss zachraňuje svou sestru, která zachraňuje kocoura, mohlo to být ještě lepší. ()
Kdy se stalo, že hloupé filmy naprosto přestaly chtít být zábavné? Kdy se nám to takhle vymklo z rukou? Děje je v tomhle dílu Hunger Games sotva na desetiminutový prolog, hlavní hrdinka v důsledku svou "pasivní aktivitou" nevysílá jiné signály než Bella ze Stmívání a primitivní kritika médií a jakési legračně přetažené megatotality se za tři filmy a šest hodin neposunula ani o píď od premisy. Když vám po hodině sledování dojde, že ten film prostě nezačne a bude jen převážnělou a vtipně povrchní hromadou špatně napsaných slov, je to problém. ()
Vlastne by bolo veľmi jednoduché zhodiť prvú časť poslednej kapitoly boja o Panem a odsúdiť ju ako najslabší diel. Predošlé diely boli totiž v mnohom úplné iné, čo však čitateľov predlohy nemôže prekvapiť. Ale aj pri rozdelení Drozdajky na dva filmy je vlastne všetko na svojom mieste a pri krátení by sa strácali motivácie postáv. Motív labilnejšieho jedinca zneužívaného spoločnosťou je cítiť, vítané sú aj zmeny oproti predlohe, ktoré sa dotýkajú vybraných postáv. I vrcholné momenty sú točené vrcholne a s patričnou intenzitou hodnou revolúcie. Lenže aréna a istý náboj predsa trochu chýba. Miesto nej je tu na žánrové pomery inteligentne spracovaná mediálna satira a boj na mediálnom fronte, ktorý rozohrávajú dve kľúčové figúrky na šachovnici. Nie je to vôbec málo, ale skutočná revolúcia príde až nabudúce. ()
-"My sister gets to keep her cat." Ačkoliv je tenhle film ze série zatím nejfilmovější a nejlépe strukturovaný, pořád jsem frustrovaná z toho nepochopitelného (nesmyslného) románového dávkování informací. Minulý film měl dvě a půl hodiny a skončil přesně ve chvíli, kdy se tam konečně něco začalo dít. Tento film má dvě hodiny a já si pořád nejsem schopná určit, jestli je to hodně nebo málo vzhledem k tomu, co nabízí. Má v sobě spoustu ilustračních balastoidních záběrů typu "Katniss sedí stranou a je smutná" a jiné zajímavé dějové momenty a celý ten koncept mediální manipulace potom nedostane zdaleka tolik prostoru a takové rozzáběrování, jaké by si zasloužil. Zajímalo by mě, jestli to, že rebelové mají záběry Katniss ze chvíle, kdy s ní nikdo ze štábu s kamerou určitě nebyl (sestřelení letounu s Galem) je chyba toho opravdického tvůrčího týmu a nebo nějaký skrytý tajný komentář k nevím čemu. Každopádně je to takový film inspirující (přemýšlivé teenagery) k sebevraždě, protože (dokonce snad víc než Matrix) pojednává o nemožnosti svobodné volby. Je tam myslím hezky vidět, že "prostá" vrstva lidí (reprezentovaná skrz Katniss, její sestru a matku a Galea, ale jsou to všichni ti lidé, co bojují na barikádách a pokládají nálože a riskují svoje životy, protože nemají co jiného ztratit) se chová upřímně a reaguje autenticky na to, co vidí a slyší kolem sebe, aniž by to nějak zkoumali intelektem. Potom jsou tam ti, kteří si uvědomují, že všechno to, co je vidět a slyšet, je lež jako veš (Haymitch, Finnick, a asi sem patří i Peeta) a mají z toho deprese a traumata. Další jsou ti, kteří se živí tím, že lži naplánované ostatními prezentují jako pravdu a nemají s tím problém (Effie, Caesar, Cressida) a potom je tam vrstva těch iluminátských pletichářů, kteří to všechno vymýšlejí a plánují s cílem, aby to vypadalo jinak, než to vypadá, že má vypadat, ale ve skutečnosti jde jen o jejich osobní blaho a touhu po moci (Snow, Coin, Plutarch). A díky tomu je samozřejmě jakákoliv autentičnost jakékoliv reakce kohokoliv pod nimi znečištěná a znemožněná, protože je to jenom očekávaná a naplánovaná reakce na připravené podmínky. Uff, nečekala jsem takové myšlenkové cvičení od filmu, který jsem si pustila jako zábavu k jízdě na rotopedu. Dál se mi vcelku líbí to obracení genderových rolí, to je teď takový oblíbený pojem, kdy se Katniss chová jako "brutální" spontánní muž a Peeta zase jako citově založená rozvažující žena. (Jejich společné "dialogy" skrz propagandistická videa byla mimochodem moje asi nejoblíbenější část filmu, která by si zasloužila patřičnější rozpracování.) Co se těch genderových serepetiček týče, tak byl zajímavý ještě i Finnick, který v minulém filmu vykazoval všechny atributy spojované s mužstvím (síla, odvaha, odhodlání, poslušnost vyšším šaržím) a v tomhle filmu ho zase naplno uhodila ženská část osobnosti (emocionalita, exploatace sexuality, využívání zákulisních znalostí). Další věc, ke které jsem se chtěla vyjádřit, byla absence "reálného" prostoru, které jsem si tentokrát nějak víc všimla v porovnání s ostatními filmy, což je zvláštní vzhledem k tomu, že ty předchozí dva se více či méně doslova odehrávaly v aréně nahrazující reálný svět. I tady sice nechybí lety nad otevřenou krajinou nebo nějaké to toulání v lese, ale celé širé plochy určitých území jsou tam pořád redukovány na jednu díru v zemi nebo hromadu ruin, kolem které chodí hlavní herci a anonymní statisté pořád dokola. Je to cena za to, že se příběh odehrává na celém kontinentu zároveň? Nebo to nejde udělat jinak, aniž by to stálo miliony peněz? Ani z takových filmů jako jsou první a druhý Vetřelec nemám tak uzavřený/izolovaný pocit kulisovosti jako z krajiny Panemu. Dál se pořádně ještě nemůžu rozhodnout, co si myslím o Jennifer Lawrence. Na základě výběru jejích filmů, co jsem viděla, bych rozhodně neřekla, že je to tak skvělá mladá herečka, jak by o ní četné nominace a výhry mohly naznačovat. Hlavně v civilních rolích mi přijde její projev dost plochý a nedostatečně oduševnělý, ale to může být i tím, že všechny takové ty filmy s Bradley Cooperem jsou absolutně mimo moji krevní skupinu. Nicméně si na druhou stranu mi zase přijde, že díky takovému tomu temnému tvrdohlavému vzdoru, co v sobě má, je při správném vedení ideální představitelkou pro takové ty „role model“, vzorové ženy. U celé série Hunger Games je ale problém se scénářem a s tím, jak se s její postavou zachází. Sice to není žádné Stmívání a průser jako s Bellou Swan, ale pořád je tam ten tlak na sloužit lásce bez přemýšlení hodně cítit a taky víckrát než jednou řekne, že kdyby prostě umřela, tak všechny problémy zmizí a její milovaní budou žít zase ideální životy. Což není ideální ani omylem. Osobně mám velkou slabost pro to, jak ztvárnila Mystique v X-Men: První třída („Mutant and proud!“ – ach), a líbí se mi její fyzická tělesnost, tak můžu jenom doufat, že ještě trošku uzraje a bude svůj potenciál využívat ve prospěch světlé strany síly. () (méně) (více)
Zbytečná etuda před finální nevyhnutelnou a očekávanou konfrontací, kterou můžete převyprávět v několika větách. !SPOILER! Katniss je tváří rebelů, ale její zaranžované vystoupení nemá potřebnou sílu. Tak ji vezmou přímo do terénu, tam už je to lepší. Výměna vzkazů mezi Peetou a Katniss, což sleduje celý Panem. Katniss neví, koho miluje. Finnick říká Katniss, koho miluje. Katniss nadále přemýšlí, koho vlastně miluje a co chce v životě dělat. Pár hlubokých myšlenek a srdceryvných řečí, jeden útok na podzemí (s wtf epizodou záchrany sestry a kočky), jeden na Kapitol, záchrana Peety a ostatních - ví o tom prezident Snow? Peeta chce zabít Katniss. Suma sumárum vzájemné PR přestřelky a mediální hry celkem fajn, montážní sekvence celkem sucks, scénář taky. Zvyšuji na 3* jen za Seymoura Hoffmana. Nejhorší díl série. ()
Reklama