Režie:
Robert EnricoKamera:
Jean BoffetyHudba:
François de RoubaixHrají:
Lino Ventura, Alain Delon, Joanna Shimkus, Serge Reggiani, Hans Meyer, Valerij Inkižinov, Irène Tunc, Guy Delorme, Paul Crauchet, Odile Poisson (více)Obsahy(1)
Pilot bez licence Manu (Alain Delon), závodník bez závodního vozu Roland (Lino Ventura) a sochařka se špatnými kritikami ve všech novinách Laetitia (Joanna Shimkus) jsou nejlepší přátelé potlučení nepřátelskými ranami osudu. Shodou okolností se dozvědí, že v Kongu havarovalo do moře osobní letadlo s belgickým obchodníkem, který převážel celý svůj majetek v hodnotě 500 mio franků. A tak se vypraví poklad získat. Nejsou ale sami... (monolog)
(více)Recenze (180)
Chci stejnej začátek, ale jinej konec a bude to paráda, škoda bejt já reiža, tak to bylo na 5* jinak herci skvost! A víme proč opravili pevnost! ()
Krásný film o velkém přátelství dvou chlapů, které ani láska k jedné ženě nenaruší. Ostrovní pevnost, na které se odehrává závěrečná scéna, se navždy vryje do paměti. ()
Jedna z nejkrásnějších oslav chlapáctví co jsem kdy viděl. Ještě štěstí, že Joanna Shimkus byla vlastně úžasná holka, protože jinak nevím, nevím, zda by se ze mě nestal teplejší chlapeček. Mít totiž na plátně dva chlapy, snílky se srdcem na pravým místě, navíc když ti chlapi jsou Alain Delon a Lino Ventura, tak se jim opravdu jenom velmi těžce odolává. Hrozně se mě líbilo jak Joanna tancuje s nějakým blbečkem a v hlavě pořád myslím na Delona - letce, co chtěl podletět vítězný oblouk v Paříži a Venturu, který snil, že jako automechanik vymyslí převratný objev v automobilovém průmyslu a během tance se zeptá toho blbečka, co si myslí o člověku, který chtěl podletět vítězný oblouk a on odpoví, že to je asi blázen a pak se zeptá co si myslí o obyčejném automechanikovi, který sní, že způsobí svým vynálezem převrat v automobilovém průmyslu a on odpoví, že takovej člověk je jak malej kluk, ale on, že už je dospělej. Joanna se tak zklamaně koukne a od toho blbečka odejde s dovětkem "No právě". Tak za to bych jí dal nejraději pusu. Je jen škoda, že takovýhle filmy se dneska nejen netočí, ale vlastně ani nevysílaj, velká škoda, protože moje srdce má pro nenapravitelný snílky, pravý chlapy a správný holky vždycky dost místa. ()
Na doporučení Enšpígla jsem se pustil do, podle něj, jedné z největších francouzských klasik s nejlepším příběhem o kamarádství vůbec. Mně napořád bude to pravé kamarádství připomínat poslední scéna filmu Prohnilí. Tady se té scéně sice přibližuje, ale nejde to doplna, protože mi ve filmu občas schází humor. On totiž je, ale ne zase tolik. Já pak nevím, jestli to mám brát vážně nebo ne. No a ke konci jsem pochopil, že to vážné je a tak jsem na tu vlnu rychle naladil. Závěr tak byl opravdu překrásný…krutý, ale překrásný. Tak to prostě umí jenom ta Francie. Dobrodruzi jsou hra očí a emocí. No a musím říct, že je velká radost takové bravůrní herce v takových filmech sledovat. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $1,900,000║ ()
Přátelství násobí radost a dělí žal. Tak pravil anglický filosof Francis Bacon. Před více jak třemi stoletími tímto citátem dokonale vystihl Enriceho mistrovský "kamarádský" kousek. ()
I když de Roubaixova hudba unáší podobně příjemně jako mořské vlny a Alain Delon každým gestem dokazuje, že mu jako pohodovému frajerovi jen málokdo dokáže konkurovat, nefungují Dobrodruzi jako ucelený film téměř vůbec. Přeskakování nálad z rozjívené do melancholické a z komediálně potrefené do napínavé mi vůbec nesedí a je to jen výtečná herecká trojka, která film drží i při nezvladatelných žánrových skocích. V nostalgicky přátelské rovině úžasné, v jiných smutně roztříštěné. ()
Zaslouženě za 4*, a sice v první řadě za perfektní hudbu (ale jaký starý francouzský film ji neměl), dobrý scénář, výtečné herce (trochu netypicky vousatý Delon alias Robinson Crusoe) a samozřejmě senzační exteriéry. Ten konec a ještě prostřední část s tragickým koncem krásné mladé výtvarnice Joanny Shimkus byl smutný ale zároveň i nezapomenutelný. Televizí neprávem opomíjený malý-velký film. ()
Zase jeden z těch nestárnoucích filmů, které ve vás zůstanou možná déle, než některé současné trháky nabouchaných spoustou triků a efektů. Tohle je krásná, klasická filmařina z bezvadným scénářem a o obsazení je zbytečné psát, protože o tak charismatických hercích, kteří do toho dali kus té své klukoviny skvělým způsobem, napsali už mnozí. Vzdávám hold takovým příběhům, kde je obsaženo snad všechno od úžasného přátelství mezi dvěma mužskými, kteří měli své velké sny, dobrodružství a samozřejmě nechyběla ani romantika. Konec mluvil sám za sebe, ten mě odzbrojil úplně a já na ty dva sympaťáky v Dobrodruzích určitě nezapomenu, to se nedá. No na Joannu taky ne, ale zase ne tolik :-) ()
Tady se nedá šlápnout vedle. Výtečně zrežírovaná melodramatická akce od režiséra STARÉ PUŠKY s chytlavou hudbou, charismatickou ústřední dvojkou (Ventura + Delon), skvěle obsazenou zapadlou kráskou Joannou Shimkus a v neposlední řadě dobrou výpravou. Mám pocit, že s tou melodramatickou náladou šlo zajít ještě dál a taky na očividný střet "dva kamarádi, jedna ženská" tu tak úplně nedošlo, nicméně i tak se mi DOBRODRUZI zapsali tzv. hluboko do srdíčka (a rád a cíleně si je pustím znovu). ()
Drama o lásce, přátelství a cti. Ta ostrovní pevnost je Fort Boyars, jinak Napoleonova pevnost, kterou nechal postavit u la Rochelle na mnoha stech žulových blocích základů (u La Rochelle je písčité nepevné dno, takže ta pevnost je jako ledovec, nad hladinu jí kouká jenom žulový zlomek). Film jsem viděl poprvý před nejmíň patnácti lety na Federální TV 1 (F1) a dodneška jsem si z něj něco odnesl. Přesnou ideu lásky a přátelství, jak by mělo vypadat. ()
Je t´aime, Alain! Za tuhle lekci přátelství, lásky a svobody, kde se takové nepodstatné detaily jako příběh a zápletka zcela a právem vytrácejí, určitě. ()
Než jsem poprvé potkal Dobrodruhy, tak jsem netušil, že chci mít kamaráda, kterýmu bych bez obav svěřil svý miliony i naši společnou slečnu. Manu s Rolandem mi otevřeli oči a já jsem jim za to vděčnej, i když jsem si nakonec vybral jinou životní cestu. To jejich chlapácký přátelství je zkrátka neuvěřitelně inspirativní, doprovází ho dokonalá hudba a je pouze mou chybou, že jsem se přes některá úmrtí nedokázal přenést. Bez nich by to možná byla přeslazená limonáda, ale já prostě hrozně nerad u sledování filmu trpím. ()
Ventura s Delonem byli prostě "páni herci" a tady jim to spolu navíc fakt sedlo a utvořili mimořádně sympatickou dvojku. Člověk jim prostě musí držet palce, aby se jim ty jejich bláznivý sny splnily. Ta úvodní část, která se ještě odehrávala ve Francii, se mi líbila hodně. Jenže pak přijde výlet do Konga pro nějakej poklad v potopenym letadle a to mi přišlo dost přitažený za vlasy. No a závěrečná část po návratu do Francie mě moc nebavila. Akorát bylo zajímavý prohlídnout si pevnost Boyard bez otce Fura a těch trpajzlíků s klíčema. Možná jsem scuhar a nemam ten správnej smysl pro dobrodružství, ale pro mě to bylo tak trochu zklamání. Film se rozjíždí skvěle, ale postupně upadá někam do průměru. ()
Nejlepší francouzský film o chlapství a přátelství je pro mě Mzda strachu a té kouká tahle jednoduchá a zdlouhavá dobrodružná vyprávěnka na záda z hodně velké dálky. Přišlo mi to jako taková neakční a nevtipná spencer-hillovka o dvou kámoších, kdy jeden lítá s letadlem, druhej jezdí v superrychlým autě vlastní výroby... ()
Název snímku sice vyvolává představu dobrodružné podívané, fungoval by ale mnohem líp, kdyby se soustředil na vztah dvou blízkých kamarádů, mezi které vstoupí krásná žena, a lety prověřené přátelství je vystaveno nečekané zkoušce. Historka o vraku na dně oceánu a střet s bandou zahraničních žoldnéřů je totiž na příběh naroubován uměle a klíčové střetnutí na romantickém ostrůvku je navíc zrežírované nedbale. Joanna Shimkus v roli osudové ženy příiš herectví nepředvádí, je to typický případ modelky, která v mládí prodávala své půvaby, aby se posléze výhodně provdala a ze světa kinematografie se vytratila. Co beze zbytku funguje, je přítomnost dvou velikánů francouzské kinematografie Ventury a Delona. Celkový dojem: 60 %. ()
Autor románu o Rozinantě, nesoucí na hřbetě jistého pošetilého idealistu, kdysi řekl, že není tak těžké za přítele umřít, jako najít takového, aby umírání stálo za to. Myslím, že dvojka Ventura, Delon + jedna sochařka industriálního zaměření tuto podmínku naplnili dokonale, nicméně je mi líto, že nemohu úplně stoprocentně říct to samé o pověsti, která Dobrodruhy předchází. Chybí dějová semknutost a struna humoru není dost ohraná, či snad za tím stojí ten bordel, co měl otec Fura na pevnosti a Delonovy klasické konce? Nevím, ale čekal jsem od pánů kluků něco víc.. ()
Přátelství, to je někdy víc než láska... zpíval kdysi zpěvák Petr Rezek. Tento úryvek by mohl docela dobře být hlavním mottem "Dobrodruhů". Neuvěřitelně silný a nádherný příběh o přátelství dvou mužů, které nezkalí životní kopance, láska k jedné ženě a ani nenadálé bohatství. Alain Delon a Lino Ventura, jedni z nejcharismatičtějších herců, se stali na necelé dvě hoďky dobrodruhy, aby všem svým oddaným divákům udělali radost. A jak mne vždycky mrzel fakt, že pokud ve filmu hrají dva charismatičtí sympaťáci, většinou stojí proti sobě - tentokrát nikoli a celý film je na tom dokonce postaven. Merci. 100%. ()
Moderné umenie je mŕtve! Vzdajme teda, priatelia hold priateľstvu. Priateľstvu, povznesenému nad akékoľvek vecné hodnoty. A to aj napriek - alebo vďaka (?) - solídnemu finančnému zabezpečeniu. Skvostná práca. Detské dobrodružstvo a smelé sny narazia na neúprosnú konečnosť žitia aby sa napokon veční optimistickí smoliari a fantasti nejako vysporiadali s tým čo zostalo. ()
Za roztahaný úvod jsem chtěl původně dát o hvězdičku méně, nicméně závěr tu čtvrtou nakonec obstaral. Lino Ventura a Alain Delon jsou totiž ve svých rolích přirozeně skvělí a jejich přátelství jim divák zkrátka stoprocentně věří, ať se děje cokoliv. Co se týče režie, líbila se mi všudypřítomná, de Roubaixovou hudbou silně umocněná a jaksi bezstarostná a zasněná atmosféra, dojemný závěr mi pak připomněl to nejlepší z Enrikova majstrštyku - ze Staré pušky. ()
Reklama